Leto oživilo amfiteáter
Rocklina, Fraternity, no aj Biele divadlo či slovenský gitarista unikátneho štýlu Peter Luha s ďalšími známymi muzikantmi. Tí všetci spestrili tohtoročné kultúrne leto v našom amfiteátri. Priestor však ožil vďaka vám - divákom. Najviac ich prišlo na koncert skupiny Hop- trop.
Sting či Leonard Cohen v Dúbravke? V amfiteátri bolo počas leta možné všetko. 
Najmä keď sa tu v rámci turné zastavil výborný slovenský gitarista svojského štýlu Peter Luha s ďalšími známymi hudobnými hosťami - Mariánom Jaslovským (saxofón, priečna flauta, midi inštrument AKAI EWI), Richardom Ciferským (banjo) a Andrejom Jenigom (basgitara, vokál). Nechýbal ani svit mesiaca, náhodní aj nenáhodní poslucháči a k tomu atmosféra koncertu pod hviezdami. 
Taký bol koncert 22. augusta. Vznikol spoluprácou Mestskej časti Bratislava Dúbravka a Bratislavského kultúrneho a informačného strediska, ktoré Kultúrne leto a Hradné slávnosti v 
meste organizuje. 
Počas leta podobne ožil amfiteáter ešte šesťkrát. Piatimi podujatiami a jedným koncertom 12. augusta. Vtedy patrilo pódium českej skupine Hop-trop a amfiteáter sa zaplnil, ľudia si spoločne spievali známe „hop-tropácke“ pesničky ako Tři kříže, Amazonka či Betty.
Niektoré z akcií skomplikovali vysoké letné teploty, iné dážď, zábavu však neprekazil. Najmenším presťahovanie programu pod krytý prístrešok pri podniku Duna vedľa dúbravského amfiteátra nevadilo. Maľovalo sa na tvár, žonglovalo s CirKus-kus, skákalo, stálo na hlave a lozilo.
Vedenie mestskej časti chcelo Kultúrnym letom v Dúbravke oživiť amfiteáter a ľuďom dopriať kultúrnu zábavu priamo doma, na sídlisku so svojimi susedmi. Snáď ste si zo stretnutí s letnou kultúrou vybrali, o rok pokračujeme.                 
(lum)

Dúbravka nestavia len snehuliakov a nerieši len herne
Bezplatná právna poradňa, verejné debaty, investorský fond na opravu ciest, príprava novej materskej školy či začiatok regulovania výstavby. To sú len niektoré zmeny v Dúbravke. Niektoré viditeľné, o niektorých je len počuť, všetky by však v budúcnosti mali byť cítiť.
Nové vedenie mestskej časti má za sebou pol roka v úrade, podobne ako po sto dňoch sa rozhodlo urobiť verejný odpočet. Zverejňuje nielen to, čo sa podarilo a čo sa pripravuje, no priznáva aj to, čo sa zatiaľ nedarí. Starosta Dúbravky  Martin Zaťovič vraví, že nechce nič tajiť.
„Zatiaľ sa len vešajú srdiečka na stromy, fotí sa s deťmi, alebo sa pľujú kôstky,“ znejú hlasy kritikov na sociálnych sieťach smerom na nové vedenie Dúbravky. Aj táto kritika však dokazuje, že ľudia si všimli zmenu, a to, že Dúbravka ožila. 
Kultúra vyšla von a oslovuje obyvateľov, trávia čas spoločne, formuje sa ich vzťah k Dúbravke ako k miestu, kde sa nechodí len prespávať, ale aj žiť.
Taký bol cieľ akcií, či už stavanie snehuliakov, skrášľovanie Dúbravky na Deň zeme, zábava na Dni detí alebo podpora komunitných aktivít. Aby mohol byť program bohatší a lákavejší, napríklad aj formou koncertu rappera Majka Spirita, začala mestská časť spolupracovať s podnikateľmi, ktorí pôsobia v Dúbravke.
(dokončenie na str. 2)
(dokončenie zo str. 1)
Okrem tejto zmeny, ktorú asi najviac vidieť aj na uliciach, sa však pracuje aj za bránami úradu. Niektoré novinky patria len seniorom, iné deťom, mnohé sa však týkajú všetkých Dúbravčanov. 

Čo sa už podarilo
V apríli úrad otvoril bezplatnú právnu poradňu, za tri mesiace pomohla viac než stovke obyvateľov a pre zvyšovanie právneho povedomia chystá od septembra aj pravidelné prednášky.
Vznikol investorský fond statickej dopravy, do ktorého prispievajú podnikatelia mestskej časti a investori, pomáhajú tak budovať nové parkovacie miesta či opravovať komunikácie. Noví poslanci tiež odhlasovali zmenu otváracích časov herní a prevádzok hazardných hier. Od 1. júna môžu byť otvorené len do desiatej večer. Dúbravka podporuje a propaguje aj petíciu hlavného mesta a mestských častí za zákaz hazardu v celom meste. Dúbravskí poslanci podporili aj zmenu otváracích hodín reštaurácií či zákaz stavebného hluku počas víkendov.
Na mimoriadnom zasadnutí schválili začiatok regulovania výstavby v dvoch problematických lokalitách – v centre na ulici Pod záhradami a v historickej časti Dúbravky, kde majú priamo v záhrade miestneho úradu vyrásť dva domy.
Po bývalom vedení zostali už viaceré rozpracované a rozhodnuté stavebné projekty. Neostáva v týchto prípadoch nič iné, než rokovať s investormi, aby prispeli aspoň na skrášlenie verejného priestoru, ktorý budú využívať aj obyvatelia ich nových domov. Starosta Zaťovič tak napríklad vyrokoval rekonštrukciu pieskoviska a ihriska na Homolovej ulici.  V riešení je už obnova a doplnenie ďalších ihrísk.
Poslanci tiež podporili vydávanie miestnych Dúbravských novín, ktoré sa vrátili k svojmu pôvodnému názvu. Obsahom sa snažia byť novinami pluralitnými, pre všetkých Dúbravčanov. Napriek tomu, že sú farebné, sú výrazne lacnejšie než predchádzajúci Dúbravský spravodajca.
K dôležitým zmenám v Dúbravke prispelo aj posledné zasadnutie miestnych poslancov. Starosta od nástupu do funkcie rokoval s vlastníkmi zničenej budovy na Ulici kpt. Rašu – ministerstvom vnútra a Slovenským červeným krížom. 
Nakoniec sa podarilo dohodnúť odkúpenie časti zdevastovaného objektu od Slovenského červeného kríža a zámenu s ministerstvom vnútra.
Školstvo volá
Hoci to nie je zatiaľ vidieť, významná vec sa podarila aj v oblasti školstva. Dúbravka získala dotáciu 160-tisíc eur od ministerstva školstva na rozširovanie kapacít v materských školách. Nová materská škola vznikne rekonštrukciou budovy niekdajšej materskej školy na Fedákovej. Aktuálne sa pripravuje projekt na opravu priestorov. Vyriešiť by sa tak mohol dlhoročný problém s miestami v materských školách.
Leto využila Dúbravka na rekonštrukcie v školských budovách. Počas prázdnin prebiehali opravy kúpeľní a toaliet, izolácie strechy či riešenie vlhnutia steny. Na ihriská materskej školy Pri kríži a Švantnerova získala mestská časť dotáciu z Bratislavského samosprávneho kraja vo výške 8-tisíc eur, Materskej škole Cabanova pri opravách kúpeľní pomohla dotácia z Úradu vlády SR. Havárie a stav budov základných škôl rieši Dúbravka  z peňazí v rámci dotácií od ministerstva školstva.
Z grantov samosprávneho kraja sa podarilo získať 16 500 eur na zveľadenie a nové hracie prvky v Parku Pekníkova, 50-tisíc z dotácií kraja má ísť zase na opravu chodníkov.
Materské a základné školy v správe mestskej časti sú staršie objekty. V niektorých okrem zlého technického stavu budov pribudli po bývalom vedení Dúbravky aj zle vyfakturované rekonštrukčné práce či tisícové pokuty a škody. 

Dedičstvo...
Práve dedičstvá v rôznych podobách po bývalom vedení mestskej časti spomaľujú niektoré projekty. Okrem havarijných stavov budov, chýb a nedostatkov rieši mestská časť napríklad aj neoprávnené preplatenie dovolenky bývalému starostovi Jánovi Sandtnerovi, chystá tiež kontrolu otázneho prideľovania bytov v minulosti.
Zdedené sú aj pripomienky a nedostatky električkovej trate v Dúbravke po „modernizácii“. Starosta Martin Zaťovič okrem rokovaní s hlavnou dopravnou inžinierkou Tatianou Kratochvílovou zorganizoval aj verejnú debatu inžinierky s obyvateľmi. Inicioval riešenie odbočenia áut na Alexyho či vypnutie semaforov pri novom Kauflande.
Starosta priznáva, že nastavenie semaforov a prechody pre peších cez trať sú stále problematické. Aktuálne sa mestská časť snaží predísť podobným chybám pri ďalšej etape modernizácie trate. Zo zastávky na Damborského by mala vzniknúť prestupná integrovaná zastávka, tunajší podchod sa zmení na bezbariérový.
Vedenie mestskej časti  pokračuje  v rokovaniach o predĺžení Saratovskej ulice smerom na Bory, nedoriešený ešte ostáva aj ďalší možný výjazd z Dúbravky na diaľnicu.

Stále tá doprava
Starostí s dopravou má Dúbravka viac. Dlhoročnou témou je rozšírenie Harmincovej ulice, ktoré mal vo volebnom programe ešte bývalý starosta. Brzdou tu sú peniaze a aj nevysporiadané pozemky. 
Starosta Zaťovič pracuje na rozšírení od prebratia úradu, prebehli pracovné stretnutia s magistrátom a investormi, ktorí chcú v lokalite stavať. Ukázalo sa, že mesto nemá na Harmincovu a rozšírenie ani cent.  
Výsledkom riešenia by mal byť tretí jazdný pruh v smere do mesta, ktorý by nadväzoval na križovatku a odbočenie pri novom Kauflande, kde má ďalej cesta už štyri pruhy. Od mesta bude Dúbravka žiadať aspoň zaplatenie  projektovej dokumentácie.
Zmeny prebiehajú, a najmä budú prebiehať. aj v súvislosti s parkovaním. Mestská časť urobila pasportizáciu vyhradených parkovacích miest, keďže z minulosti ostali okrem sťažností aj nedokončené evidencie. Spisovaním sa odhalili nielen neplatiči, ale aj voľné parkovacie miesta. Zistilo sa, že z minulosti zostali neriešené požiadavky ešte od roku 2011. 
Nové vedenie chce, aby Dúbravka čím skôr spracovala dopravnú štúdiu. Priznáva, že úrad musí v tejto oblasti pridať. Štúdia by mala dať odpoveď na otázku, ktoré ulice budú jednosmerné, na ktorých bude obmedzená rýchlosť a podobne.

Urobiť radosť
Hoci ide o drobnosť, no poteší. 
Mestská časť začala spolupracovať s Našou pekárňou, ktorá pod heslom „Malá, ale pravá“ pečie a predáva chlieb a koláče. Cieľom je nevyhadzovať, nevyrábať zbytočne a zároveň urobiť niekomu radosť. Počas júna tak začala Dúbravka zadarmo pribaľovať svojim seniorom k obedu domáci chlebík, pečivo či koláčik.
Mestská časť rozváža denne okolo 65 obedov seniorom v rámci opatrovateľskej služby. Od 1. mája zvýšila Dúbravka aj príspevok na stravu pre dôchodcov, v spolupráci so súkromníkmi sa tiež podarilo zvýšiť príspevok pri vítaní novonarodených  Dúbravčanov.
Vedenie mestskej časti už rokuje o podobnej spolupráci s ďalšími podnikateľmi v Dúbravke. Zdravými a chutnými potravinami chce v budúcnosti potešiť napríklad deti zo sociálne slabšieho prostredia. 
Starosta na záver dodáva, že ho teší priazeň Dúbravčanov a ich  snaha o komunikáciu a zároveň posúva a motivuje konštruktívna kritika a debaty. „Vážim si tiež aktívnych poslancov a aj obyvateľov, ktorí prichádzajú s novými nápadmi.“ Všetkých obyvateľov pozýva na stretnutia a priame debaty, ktoré pod názvom Na slovíčko budú od septembra pokračovať.
Lucia Marcinátová
Najdôležitejšie zmeny za pol roka v úrade
 
● Komunikácia úradu, zmena miestnych médií - fanúšikovská stránka na facebooku, stretnutia s obyvateľmi Na slovíčko, zasadnutia zastupiteľstva poobede a online, verejné debaty. 
● Oživenie kultúry, dobrovoľníctvo a spolupráce s neziskovými organizáciami, nové aktivity a oživovanie tradícií – knižný kolotoč, kvapka krvi, sadenie čerešní, literárne večierky.
● Zmena otváracích časov herní
● Investorský fond opravy ciest
● Získanie objektu na Ulici kpt. Rašu - plánovaná rekonštrukcia.
● Spolupráca s podnikateľmi 
● Regulovanie výstavby – začiatok spracovania dvoch územných plánov zón, verejné debaty ohľadom investorských zámerov
● Získanie dotácie na novú materskú školu, príprava projektovej dokumentácie. Začiatok rekonštrukcie a opráv.

Na zastávke máme studňu, rastú na nej aj čerešne
Miesto plagátov a nápisov sú na zastávkach MHD symboly mestskej časti. Dúbravka má štyri vlastné zastávky. Nielen vyčistiť, ale aj vytvoriť niečo trvalejšie. Taký bol cieľ obnovy zastávok v našej Dúbravke. Staré typy prístreškov na autobusových zastávkach MHD zmenili dobrovoľníci, streetartoví umelci, v spolupráci s vedením mestskej časti a dopravným podnikom na svojské, dúbravské. Počas čakania na MHD sa tak dajú spoznať naše miestne symboly, oživené tradície.
Pri miestnom úrade na zastávke Žatevná vidno Horanskú studňu, jeden z typických znakov Dúbravky, na zastávke Pri kríži zas rastú maľované čerešne v rámci oživovanie tradícia a slávnej dúbravskej čerešňovej minulosti.
Miestny poslanec a dobrovoľník Tomáš Husár hovorí, že nápad skrášliť Dúbravku trvalejšie vznikol v rámci príprav veľkého upratovania v Dúbravke. „Pre zastávky sme sa rozhodli, keď sme vyšli z budovy úradu a pozreli sa na polepenú zastávku oproti cez cestu, prvá preto bola zastávka na Žatevnej. 
Postupne vznikli štyri dúbravské zastávky MHD – Žatevná, Damborského, Pri kríži, Štepná. Každú bolo najskôr nutné ručne vyčistiť od plagátov, nápisov, špiny, potom dostali priestor umelci. Spreje a farby pomohol financovať dopravný podnik, hodiny čistenia a maľovania nestáli Dúbravku nič, išlo o dobrovoľnícku aktivitu. 
„Zastávky sme oškrabávali, čistili a pripravovali na maľovanie dobrovoľne vo voľnom čase,“ hovorí Husár. Dodáva, že očistiť jednu zastávku skupine dobrovoľníkov trvalo tri či štyri hodiny, náklady na farby odhadol na dvesto eur.
Starosta Dúbravky Martin Zaťovič hovorí, že takto sa urobili dve dobré veci, skrášlili sa nielen zastávky, ale dostali priestor aj dúbravskí mladí umelci. „So sprejmi vytvorili niečo pekné a legálne.“
Dúbravské zastávky tak nemajú len spríjemňovať čakanie na MHD, ale v duchu pravidla sprejerov – prevenciou grafiti sú grafiti, aj chrániť zastávky pred ďalším počmáraním a ničením. 
Zatiaľ to funguje.
Lucia Marcinátová

Poradňa po lete opäť naplno
Počas letných prázdninových mesiacov fungovala Bezplatná právna poradňa v oddychovom režime, vždy len prvú stredu v mesiaci, čiže 1. júla a 5. augusta. Od septembra však začne v klasickom režime. Právnici budú Dúbravčanom radiť každú stredu od 14-tej do 17-tej v budove miestneho úradu na Žatevnej 2.
Novinkou budú od jesene aj pravidelné prednášky na zvyšovanie právneho povedomia obyvateľov. O termínoch a témach vás budeme informovať.
Právna poradňa pomohla v Dúbravke za tri mesiace viac než stovke obyvateľov. Najväčší záujem o rady mali seniori nad 70 rokov. Ľudia riešili otázky okolo rodinných vzťahov, dedičského konania či problémy majetkovej povahy.
Bezplatná právna poradňa začala fungovať v Dúbravke 8. apríla. Vedenie mestskej časti chce službou pomôcť najmä najviac ohrozeným skupinám obyvateľstva, ako sú seniori, ľudia s nízkymi príjmami, slobodné matky či mladé rodiny. Radí pri problémoch s exekúciou, dedičstvom, pracovných i zmluvných vzťahoch či otázkach majetkovej povahy, neposkytuje poradenstvo v trestných veciach a nezastupuje klientov v konaniach na súdoch.                
 (lum)
Do školy s výbavou od ľudí
Zbierka školských pomôcok pomohla deťom zo sociálne slabších rodín. Počas prvých júlových týždňov to vyzeralo, že veci prinesú len zamestnanci úradu a vedenie mestskej časti, ku koncu však Dúbravčania prejavili záujem, niektorí dokonca šli školské pomôcky pre deti zo sociálne slabších rodín nakúpiť. Mestská časť Bratislava Dúbravka spustila toto leto na skúšku zbierku použitých aj nepoužitých školských potrieb pre deti. Obyvatelia mohli veci nosiť počas denného umeleckého tábora ÚLET do Centra rodiny na Bazovského.
Nakoniec sa okrem školských tašiek, peračníkov, farbičiek a pomôcok do školy vyzbierali aj hračky a drobnosti, ktoré deti istotne potešia. Zbierka totiž nemala dať dokopy veci na „vyhodenie“, ale také, ktoré môže ešte niekto použiť a potešiť sa nimi. Prispeli aj starosta Dúbravky Martin Zaťovič, vicestarosta Ľuboš Krajčír i prednosta úradu Rastislav Bagar. Deti tak môžu začať školský rok s pravítkom a perami od starostu, farbičkami od prednostu či farbami od vicestarostu.
Samospráva sa pri organizácii zbierky inšpirovala v bratislavskej Karlovej Vsi, kde zbierka prebieha už šiesty rok v spolupráci so Slovenskou katolíckou charitou. Budúci rok budeme s aktivitou pokračovať, v mene detí ďakujeme všetkým, ktorí prispeli.
(lum)
Dúbravka kontrolovala parkovacie miesta
Nové vedenie mestskej časti do ulíc vyslalo brigádnikov
Miestny úrad začína kontaktovať tých, ktorí nemajú v poriadku vyhradené parkovacie miesto. Niektorí parkovali bez predĺženia povolenia na vyhradené parkovacie miesto roky, niektorí na mieste už parkovali dávno iné auto a iní zas márne čakali na pridelenie miesta. Nové vedenie Mestskej časti Bratislava Dúbravka sa rozhodlo urobiť poriadok v zapisovaní a kontrole vyhradených parkovacích miest. Rozbehlo pasportizáciu týchto miest, do ulíc vyslalo brigádnikov, prešli, obzerali a spísali aktuálny stav každého miesta.
Na viacerých miestach parkovalo auto s iným evidenčným číslom, ako malo, prípadne človek s vyhradeným parkovacím miestom už ani nebýval v Dúbravke. Zistenia prekvapili, poukázali na nedostatky a nutné zmeny. „Vyhradené miesta sa navyše v minulosti ani nezapisovali do systému, evidencia neexistovala,“ hovorí vicestarosta Dúbravky Ľuboš Krajčír. Zistilo sa tiež, že zostali neriešené požiadavky ešte od roku 2011.
Novú evidenciu, poriadok a nápravu riešia teraz noví zamestnanci úradu z oddelenia územného rozvoja a životného prostredia. Medzi ulice, kde sú najväčšie problémy nájsť voľné parkovacie miesto, zaraďujú Nejedlého ulicu, Ožvoldíkovu, Tranovského či Cabanovu.
Miestnych obyvateľov, ktorí užívajú vyhradené parkovacie miesto bez platného povolenia, alebo chcú urobiť zmenu napríklad v evidenčnom čísle alebo mene, vyzývajú, aby ich kontaktovali písomne. Upozorňujú, že vyhradené parkovacie miesto s neplatným povolením sa považuje za voľné a môžu ho prideliť inému záujemcovi.
Úradníci však nebudú len čakať, kým sa obyvatelia prihlásia, postupne sa budú ozývať všetkým, pri ktorých sa zistili pochybenia, nezrovnalosti či nedoplatky. 
Starosta Dúbravky Martin Zaťovič hovorí, že podľa odhadov by Dúbravka po pasportizácii mohla získať do rozpočtu okolo 20-tisíc eur. Peniaze od dlžníkov a podnikavcov, ktorí si napríklad vyrobili vlastný parkovací box bez vedomia miestneho úradu, chce mestská časť využiť na zlepšenie situácie v statickej doprave.
Dobrou správou pre obyvateľov Dúbravky, ktorí napríklad čakajú na parkovacie miesto, je, že pasportizáciou sa viaceré miesta uvoľnia. 
Lucia Marcinátová

Neprehliadnite:
 
● Každý, kto má vyhradené parkovanie, musí sa podľa podmienok pre užívateľa o svoje miesto starať, čiže napríklad aj zabezpečovať celoročnú údržbu miesta. Musí tiež zabezpečiť vyznačenie vyhradeného  miesta vodorovným a zvislým dopravným značením. 
● Vyhradené parkovacie miesto môžu užívať len v súlade s vydaným povolením inak sa užívateľ dopúšťa priestupku podľa cestného zákona, čo mu umožňuje uložiť pokutu do výšky 330 eur. Každú zmenu, ktorá je v rozpore s vydaným povolením je potrebné nahlásiť alebo písomne oznámiť do jedného mesiaca.
● V prípade obsadenia vášho parkovacieho miesta vodičom iného motorového vozidla sa treba obrátiť na Mestskú políciu na Saratovskej ulici – 02/6453 4351. Kontaktujte ju však len vtedy, ak máte správne a viditeľne vyznačené parkovacie miesto a platné povolenie.
● Ak nemáte záujem o vyhradené parkovacie miesto, požiadajte o jeho zrušenie.
● Ak máte záujem aj ďalej využívať parkovacie miesto, musíte požiadať o povolenie mestskú časť minimálne mesiac pred skončením platnosti povolenia. Ak tak neurobíte do skončenia platnosti povolenia, mestská časť môže toto vyhradené parkovacie miesto prenajať inému. Nečakajte preto na výzvu z úradu.
● Povolenie na vyhradené parkovacie miesto je možné vydať maximálne na dva roky pre jedno motorové vozidlo, ktorého vlastník alebo zmluvný užívateľ má trvalý pobyt alebo sídlo v mestskej časti.
Ako žiadať a koľko sa platí?
Daň za vyhradené parkovacie miesto
● pre osobné motorové vozidlo - 0,05 eura na meter štvorcový na deň; 
● pre motorové vozidlá podnikateľov-  0,08 eura na meter štvorcový na deň;
● pre nákladné motorové vozidlá, autobusy na určených parkoviskách mestskej časti - 0,08 eura na meter štvorcový na deň;
● pre vozidlá s označením osoby ZŤP - 0,01 eura na meter štvorcový na deň.
Mestská časť môže zverejniť zoznam daňových dlžníkov, ak výška daňového nedoplatku presiahla u fyzických osôb 160 eur a u právnických osôb 1600 eur.
Pri žiadosti o parkovacie miesto si žiadateľ prevezme formulár - Žiadosť o vyhradené parkovacie miesto v podateľni miestneho úradu na Žatevnej 2 alebo v budove na ulici Pri kríži 14 alebo si tlačivo vytlačí z webovej stránky dubravka.sk, doručí ho osobne alebo pošle poštou.
Povolenia k vyhradenému parkovaciemu miestu sa budú vydávať podľa kapacitných možností parkoviska. Každá žiadosť musí prejsť odsúhlasením Krajského dopravného inšpektorátu v dopravnej komisii magistrátu, ktorý takisto určuje použitie dopravného značenia. Povolenie, respektíve iné vyjadrenie, budú písomne oznámené po prešetrení žiadosti v spomínanej dopravnej komisii. V zimnom období sa nové parkovacie miesta nevyznačujú.
Kde nájdete v septembri veľkokapacitné kontajnery?

V prípade, že nebude možné pre parkujúce vozidlá pristaviť kontajner na určené miesto, bude kontajner zložený na najbližšie možné miesto na určenej ulici. Kontajnery sa pristavujú postupne od 12 hod.

3.9. - Červenákova 19 parkovisko
3.9. - Ožvoldíkova 12 parkovisko pri KC Fontána
10.9. - Landauova 8-10-12
10.9. - Tulipánova roh Vendelínskej
17.9. - Bošániho 1-roh L.Zúbka 31
17.9. - Hanulova 1-3 parkovisko
24.9. - Homolova oproti č.25
24.9.- Švantnerova parkovisko pri Lipe
Kulturák sa predávať nebude a zničená budova prestane strašiť
Pred prázdninami zasadli miestni poslanci. Rokovali o kultúrnom dome, dotáciách pre kluby, odobrili zámer riešenia schátranej budovy na Ulici kpt. Rašu.
„Bol som už pozrieť aj v Pentagone vo Vrakuni, no to, čo som videl u nás v budove na Ulici kpt. Rašu, to ma šokovalo. Sú tam narkomani, mládežnícke združenie, budova je v nebezpečnom stave, treba s tým čím skôr niečo robiť,“ opisoval vicestarosta Ľuboš Krajčír stav chátrajúcej budovy na Ulici kpt. Rašu. „Budova je zhorená, rozbitá, bez zamedzenia vstupu.“
Práve objekt na Ulici kpt. Rašu, ktorý už roky straší obyvateľov nielen z blízkeho okolia, bol jednou z najdôležitejších tém posledného predprázdninového zastupiteľstva. 
Okrem vysporiadania tejto budovy dúbravskí poslanci rokovali aj o dotácii pre športové kluby, kontrolách a plánoch miestnej kontrolórky Ruženy Záthureckej, petícii proti predaju Domu kultúry Dúbravka či Dúbravskej televízii. Najbližšie sa naši poslanci stretnú 22. septembra, júnové zasadnutie viedol zástupca starostu Ľuboš Krajčír.

Zámena a predaj
Vypálená, zničená a najmä nebezpečná. Tak dnes Dúbravčania poznajú budovu na Ulici kpt. Rašu v centre mestskej časti. Roky stojí opustená, chátra, prespávajú v nej bezdomovci, stretáva sa tu aj mládež či narkomani. Požiare, výjazdy polície, sťažnosti obyvateľov sú tu viac než časté. Po zotmení sa ľudia boja prechádzať okolo.
Starosta Martin Zaťovič hovorí, že práve to chce nové vedenie zmeniť. Bývalý starosta a ani vlastníci budovy jej stav neriešili, preto od nástupu do úradu inicioval Zaťovič rokovania so spoluvlastníkmi budovy - ministerstvom vnútra a Slovenským červeným krížom, nakoniec sa podarilo dohodnúť odkúpenie dvoch pätín od Slovenského červeného kríža za 12- tisíc eur a zámenu zvyšku objektu s ministerstvom vnútra.
Za časť objektu na Ulici kpt. Rašu dostalo ministerstvo telocvičňu v škole na Bilikovej. Budovu aj tak  ministerstvo vlastní, šlo teda len o scelenie majetku rezortu. Ministerstvo Dúbravke ešte doplatí 15-tisíc eur.
Po odhlasovaní poslancami tak Dúbravka dostala síce zničenú budovu, kde v minulosti fungovala aj materská škola, no prostredníctvom grantov či súkromných partnerov ju zrekonštruuje a dá jej nové sociálne využitie.

Petícia a Dom kultúry
Dobrou správou bolo aj potvrdenie, že Dom kultúry Dúbravka neplánuje nové vedenie mestskej časti predávať a ani dlhodobo prenajímať. Na rokovaní sa totiž objavila petícia obyvateľov proti predaju objektu. Išlo však o iniciatívu, ktorá vznikla ešte za bývalého vedenia, keď sa rokovalo o zámere prenajať Dom kultúry Dúbravka na tridsať rokov spoločnosti New Look Art Agency, ktorej zakladatelia pochádzajú z Ukrajiny.
„Snaha vedenia mestskej časti je práve opačná,“ vysvetlil vicestarosta Krajčír. Poslanec a predseda poslaneckého klubu Juraj Káčer dodal, že je rád, že sa Dom kultúry podarilo v minulosti zachrániť, priznal však, že jeho nutná rekonštrukcia nebude ľahká. „Požiadali sme magistrát o zverenie budovy, aby sme mohli čerpať úver na zníženie energetickej náročnosti budovy. V takomto stave aký je, je Dom kultúry problémom rozpočtu, musíme sa tým zaoberať, ako náklady znížiť.“
Na návrh poslanca Maroša Repíka nakoniec poslanci zaviazali vedenie mestskej časti, aby na septembrové zastupiteľstvo predložilo správu o aktuálnom stave a dianí v súvislosti s kultúrnym domom.
Miestni poslanci ešte na predchádzajúcom rokovaní rozhodli, že správa Domu kultúry Dúbravka bude prenesená na mestskú časť. Kultúrnej ponuky a programov sa zmena nedotkla. Spolu s kultúrnym domom prešla pod mestskú časť aj správa Miestnej knižnice Dúbravka na Sekurisovej.
Dom kultúry od roku 1991 fungoval ako príspevková organizácia mestskej časti. Dôvodom zmeny bol zlý technický stav objektu a nutná rekonštrukcia. Vedenie mestskej časti musí totiž v súvislosti s obnovou hľadať externé zdroje financovania.

Peniaze, peniaze...
Poslanci schválili aj záverečný účet a prebytok vo výške približne 331-tisíc eur, presunuli do rezervného fondu. 
Zastupiteľstvo tiež odobrilo dotácie pre športové kluby v Dúbravke, ich prehľad sa dá nájsť na webovej stránke mestskej časti. Prednosta úradu Rastislav Bagar hovorí, že aj v oblasti dotácií pripravuje miestny úrad zmenu a nové pravidlá. Dodal, že už budúci rok by Dúbravčania mohli mať prvýkrát aj participatívny rozpočet.
O výsledkoch svojej kontroly informovala kontrolórka Ružena Zathurecká, odhalila viaceré pochybenia pri zverejňovaní dokumentov na webovej stránke. Zdedenú neaktuálnu a zastaranú webovú stránku musí dať mestská časť do poriadku.
V súvislosti s kontrolami požiadal poslanec Káčer, aby kontrolórka preverila aj prideľovanie obecných bytov v minulosti. O výsledkoch ako aj ďalšom rokovaní budeme informovať.             
Lucia Marcinátová
Poslanecké dni
Žatevná 2, prízemie, kanc. č. 2, 17.00 – 18.00
7. september 
Tomáš Husár, Peter Illý
14. september
Juraj Káčer, Peter Klepoch
21. september 
Ľuboš Krajčír, Dušan Mikuláš
28. september
Martin Mlýnek, Igor Mravec

Na slovíčko
 – neformálne debaty so starostom  Martinom Zaťovičom – vždy o 17-tej. 
10. september – Duna pub – Valachovej ulica, neďaleko amfiteátra

Najbližšie zastupiteľstvo mestskej časti bude 22. septembra o 15-tej v KC Fontána na Ožvoldíkovej ulici. Zasadnutie budeme vysielať aj online prostredníctvom DTV
Deti: Dúbravke niečo pridať a niečo odobrať
Prázdniny sú za nami, no letná atmosféra sa nekončí. Počas júla a augusta sme si dali pohov od politiky, preto ani v tomto čísle neprinášame tradičné predstavovanie našich dúbravských poslancov, ale dávame priestor deťom a oddychovému čítaniu.
Začítajte sa do detských prác o Dúbravke, ktoré uspeli v literárnej súťaži Moja Dúbravka.
Moja Dúbravka
Asi by som mala začať tak, že v Dúbravke žijem od narodenia. Je to krásne miesto, ale veľa vecí sa mi tu nepáči. Zásluhu na tom majú rozbité cesty a chodníky, môže sa tu stať nejaké nešťastie. Nepáči sa mi ani to, že je tu veľa zničených detských ihrísk a športovísk. Na mnohých krásnych miestach sú porozhadzované odpadky a je tu veľmi málo rodinných domov.
Ale samozrejme, Dúbravka má aj svoje svetlé stránky, ako napríklad: nechodí tu tak veľa áut ako v iných častiach Bratislavy. Veľmi sa mi páči aj to, že sú tu zdravotné strediská a lekárne. Je tu tiež veľmi veľa nákupných stredísk.
No ale najkrajšia časť v okolí Dúbravky je krásna príroda s množstvom turistických chodníkov, tým sa môže Dúbravka pýšiť.  Dúbravke by ale neuškodila zmena, čiže niečo pridať a niečo odobrať. Myslím si, že by sa hodilo viac odpadkových košov na psie výkaly, neuškodilo by tu ani viac trávnatých plôch, drevín a kvetov. A určite by boli ľudia a hlavne študenti potešení, keby tu bolo viac stredných a vysokých škôl.
Na záver by som chcela povedať, že mne osobne sa Dúbravka veľmi páči. Je to pekné miesto na bývanie. Som tu veľmi spokojná a určite by som nikde inde nechcela bývať. Je tu jednoducho pekné okolie a všetko, čo potrebujeme.
Veronika Pravdová,  6.A, ZŠ Nejedlého
Igorov príbeh z Dúbravky
Bol raz jeden chlapec, ktorý sa volal Igor. Jeho rodina sa presťahovala do Dúbravky. Najskôr mu rodičia našli školu, do ktorej bude chodiť. Bola to škola na Nejedlého ulici. Táto škola sa mu páčila.
Keďže Igor rád hral tenis, chýbalo mu v škole tenisové ihrisko. Rodičia mu našli tenisové kurty na inej škole v Dúbravke. 
Na hodine vlastivedy sa Igor dozvedel, že v Dúbravke sú zaujímavé pamiatky. Poprosil rodičov, aby sa na ne išli pozrieť. Najskôr zašli pozrieť Villu Rusticu. Dozvedeli sa, že sú to zrúcaniny z doby Rimanov. V nedeľu išiel Igor s rodičmi na omšu do kostola sv. Kozmu a Damiána. Tento starý kostol sa Igorovi veľmi páčil, a to aj vďaka peknej vyhliadke. 
Koncom septembra Igor zažil prvé Dúbravské hody. V dedine, odkiaľ prišiel, nikdy nemali toľko veľkých a vysvietených kolotočov. Vôbec sa mu nechcelo ísť domov. Rodičia ho presvedčili iba tým, že na druhý deň sa pôjdu korčuľovať na zimný štadión v Dúbravke. Igorovi sa v Dúbravke páčilo aj preto, 
že tu stále bolo čo robiť. Igor rád 
športoval. Páčilo sa mu ihrisko „Pekníčka“. Mohol tam hrať futbal, ping-pong, petangue, volejbal. Dúbravka je taktiež v blízkosti lesov, v ktorých mohol Igor chodiť na vychádzky. 
V lete sa rád chodieval kúpať na kúpalisko Rosnička. Igorovi sa bývanie v Dúbravke páčilo, v škole si našiel veľa kamarátov a bol rád, že býva v takej peknej mestskej časti.
Tomáš Böhman, 4.A., ZŠ Nejedlého

Do školy po obnovených priechodoch
Viditeľnejšie a bezpečnejšie. Také už sú priechody pre chodcov v našej Dúbravke. Mestská časť totiž ku koncu augusta spustila maľovanie všetkých priechodov. 
Maľovalo sa zámerne cez víkend, aby práce čo najmenej obmedzili premávku. Starosta Dúbravky Martin Zaťovič vysvetlil, že termín zvolili aj preto, aby priechody boli viditeľnejšie a obnovené pred začiatkom nového školského roka, kedy je na cestách väčší pohyb školákov.
Okrem obnovenia všetkých 
priechodov sme vyznačili aj dva nové na križovatke Repašského- Fedáková. Vznikli na základe podnetu obyvateľov. Prípadné pripomienky a návrhy nám pošlite mailom na zrunek@dubravka.sk.
V ďalších mesiacoch chceme v prácach pokračovať. Po priechodoch prídu na rad nevyznačené parkoviská, kde teraz stoja autá neorganizovane. Značenia by mohli zefektívniť parkovanie, pri lepšej organizácií bude môcť zastať na parkovisku viac áut.                   
(lum)
O hydine veľa povie už aj jej farba
Grilovacia sezóna je v plnom prúde. Často ľudia grilujú aj kuracie mäso, ako však spoznať kvalitnejšiu hydinu? Tomáš Marek, majiteľ predajne Gazdovský trh s tradičnými slovenskými potravinami od malých a stredných farmárov, pestovateľov a výrobcov hovorí, že ak je kurča väčšie, zákazníci si hneď myslia, že je napichané antibiotikami.
Veľa sa hovorilo aj popísalo o nekvalitnej hydine, prevažne z Poľska. Ako môže bežný človek pri nákupe rozlíšiť kvalitnejšie kura od menej kvalitného?
Kurence, ktoré boli chované vo voľnom výbehu, majú spravidla väčšie stehná ako tie čo celých 36 dní len postávali na jednom mieste. V prípade pŕs je to naopak. Tie z voľného chovu mávajú menšie prsia. Veľa o spôsobe života a kŕmenia prezradí aj farba. Dobrá hydina má jemne žltkastú farbu a žltkastý podkožný tuk.  Táto farba sa už na prvý pohľad odlišuje od zahraničnej takzvanej posmrtnej bielej. 

V čom je rozdiel pri slovenskej hydine z  farmy a  dovážanej hydine či hydine z veľkochovu?
Predovšetkým je to v chuti a kvalite mäsa.. Mäso vyrástlo maximálne možným prirodzeným spôsobom na prirodzených prírodných krmivách, ako je kukurica, pšenica a strúhanka bez zbytočných zásahov genetiky, vitamínov, liekov a podobne. K tomuto sa viaže aj rozdiel v cene. Keď zviera kŕmite a staráte sa o neho skoro dvojnásobne dlho, musí mať aj skoro dvojnásobnú cenu.

 Kurča väčšinou konči život v továrni okolo piateho týždňa, koľko vtedy váži a  koľko by vážiť malo?
Hmotnosť päťtýždňového kurčaťa z veľkochovu po očistení aj s drobkami je približne 1,6 až 2 kilá. Kurča z voľného výbehu rastie váhou pomalšie, lebo zviera sa môže pohybovať a tým pádom energiu spotrebuje aj inak, nielen na rast.

Prečo končí kurča vo veľkochove život už v 36 dni? Je to naozaj pre nastavenie liniek v porážkárňach? 
Vo veľkochove je všetko nastavené na maximálnu ekonomiku prevádzky. Vo veku 36 dní v umelých podmienkach a pri sledovaní živín a kŕmenia s maximálnou efektivitou dosahujú kurčatá akceptovateľnú váhu na porážku, čiže okolo dvoch kíl. Je to najekonomickejšie – pomer doby  výkrmu a vyťaženosti mäsa, každý deň kŕmenia znamená totiž náklady. Dôležitú úlohu hrá genetika kurčiat, kde z 3,6 kila krmiva vyrastie za 36 dní asi dvojkilové kura. Keď vezmete do úvahy, že určitá podstatná časť potravy by sa mala spotrebovať na energiu a životné funkcie zvieraťa, napovie to veľa o kvalite mäsa. Váha do dvoch kíl je zároveň hmotnosť porážky, ktorú požaduje a akceptuje zákazník. Jednoducho si nás takto naučili. 
Dnes sa stretávame s fenoménom, že ak je kurča väčšie ako dve kilá, zákazníci si myslia, že je určite napichané antibiotikami, a pritom len behalo po dvore o pár týždňov dlhšie a malo chuť jesť.
Kuracie mäso sa používa aj na grilovanie. Nemáte tip na nejakú grilovanú kuraciu špecialitu? 
Pripravíme si takzvané pesto, čiže najemno nasekáme čerstvú petržlenovú vňať, pridáme hrubozrnnú soľ, namelieme čierne korenie, pridáme pár strúčikov cesnaku a zalejeme olivovým olejom. Zmes v mažiariku dobre prepojíme. Týmto pestom dôkladne potrieme už len veľmi jemne osolené kuriatko a dáme na rozpálený gril. Grilujeme nepriamo.
Lucia Marcinátová
Učiť sa, hrať sa, alebo ako zvládnuť cudzí jazyk
Koľkokrát som už za tie roky praxe počula: „Učila som sa síce nemčinu osem rokov, ale neviem nič.“ 
Ťažko posúdiť, ako to bolo naozaj. Faktom ostáva, že kto chce zmaturovať, prípadne mať lepšiu prácu, musí zvládnuť aspoň jeden svetový jazyk.
Aká je realita? 
Ak má učiteľ po niekoľkých odučených hodinách ešte silu vziať si knihu o motivácii, dočíta sa nasledovné: „Motivácia predstavuje v najširšom slova zmysle komplex činiteľov, javov a procesov, ktoré podnecujú, usmerňujú, udržiavajú a zacieľujú ľudské správanie. Tvoria ju inštinkty, pudy, potreby, záujmy, ciele, ašpirácie, ideály, hodnoty a životná filozofia....“
Ešte vás z toho nebolí hlava? Mňa bolela. Má vôbec učiteľ na toto všetko čas, keď musí neustále upozorňovať, aby bol ten vzadu už konečne ticho?  
Učitelia by mali motivovať. Ako ale motivovať ufrflaných študentov, ktorí sa pod lavicou hrajú s mobilom, prípadne facebookujú a pritom pozerajú na hodinky, kedy už konečne skončí táto hodina? 
Učíte budúcich futbalistov? Hovorte s nimi o športe! Učíte budúcich hercov? Spievajte s nimi nemecké pesničky alebo robte jednoduché herecké cvičenia! 
To má byť učiteľ naozaj taký multifunkčný? Podľa pedagogických kníh - áno! Realita? No, priznajme si, až taký múdry zasa nie je. Veď kto z nás sa môže vyznať vo všetkom? Od pravidiel futbalu cez herecké etudy, Schillerove básne, až po pečenie koláčikov. 

Chceme sa hrať!
Jedného dňa som sa dostala do fázy, premýšľajúc, ako tie decká v dnešnej počítačovej dobe zabaviť a pritom im priam na tácke naservírovať informácie do ich hláv, ktoré myslia často iba na to, kde a kedy si urobiť „selfie“. A tak vznikol nápad so spoločenskou hrou. Nelenila som, nakreslila som si v počítači hraciu plochu, vymyslela som si sto kartičiek s otázkami z knihy, ktorú sme práve preberali, použila som figúrky a kocky z hry „Človeče nehnevaj sa“ a bolo. 
Pravidlá som vymyslela čo najjednoduchšie. Hodíš kockou, vytiahneš otázku, odpovedáš. Vieš? Dve políčka dopredu Nevieš? Dve políčka dozadu! .Neuveriteľné, ako sa všetci začali snažiť.  
 Hra je teraz skompletizovaná pre všetky jazykové úrovne od A1 po C1 a dostupná širokej verejnosti v nemeckom aj v anglickom jazyku. Viac informácii na www.detvai.sk 

Adriana Gyetvaiová, kvalifikovaná lektorka
Osem týždňov v zajatí umenia a remesiel
Tábory pre deti od 6 do 15 rokov v Dúbravke fungovali od roku 2002, no po nástupe starostu Jána Sandtnera boli z nepochopiteľných dôvodov zrušené. Po ôsmych rokoch bola tradícia prázdninového Letného umeleckého tábora obnovená, jej pokračovaním by mali byť celoročné umelecko-remeselné krúžky v Dúbravskom ateliéri.    
Zachovajme dedičstvo predkov 
“Rozvíjanie zručností, umeleckého cítenia, vzťahu k remeslám našich otcov a miestnej histórii bolo jednou z priorít nového vedenia mestskej časti,” hovorí starosta Dúbravky Martin Zaťovič a dodáva, že práve podpora mladej generácie bola zrejme najslabším článkom činnosti bývalej samosprávy.  Niekdajšie vedenie postupne zrušilo aj fungujúce aktivity, akou bol napríklad Dúbravský ateliér. Za podpory mestskej časti a Bratislavského samosprávneho kraja sa od februára pripravoval letný tábor. “Bolo potrebné nájsť a zariadiť priestory, zabezpečiť prostriedky na materiál a lektorov”, objasňuje vedúci tábora Ľubo Navrátil. Napokon sa po dohode s Komunitným centrom na Bazovského 6, za prispenia Mestkej časti a BSK podarilo pripraviť miestnosti pre remeselné dielne.

Takmer sto detí
Počas ôsmych turnusov sa v tábore vystriedalo takmer sto detí z celej Bratislavy, ale prišli deti aj z Rajky a dokonca dvaja súrodenci, ktorí žijú v Nemecku a na prázdniny chodia k “omame” do Dúbravky. Aj vekové zloženie bolo rôznorodé, od 6 do 13 rokov. “Preto bolo potrebné aktivity plánovať tak, aby zaujali aj najmenšie deti. Začínali sme kresbou, modelovaním, navliekaním korálkov, drotárskymi výrobkami a nakoniec aj prácou s drevom,” vysveľuje lektorka Silvia Moravčicová-Bučková, ktorá si pamätá ešte bývalý Dúbravský ateliér, kde začínala. Devínska lektorka Janka Čierna, ktorá priúča deti najznámejšiemu tradičnému remeslu Slovákov dodáva: “Pre detské ručičky sú drôtovanie a práca s klieštikmi pomerne náročné, ale boli sme príjemne prekvapení, aké zručné sú naše ratolesti, hoci  v škole pracovné vyučovanie už vyše desaťročie nejestvuje.” 
O troch grošoch
Deti mali zabezpečenú stravu, pitný režim materiál a cestovné. Tábor mal okrem remeselných aktivít za cieľ aj poznávanie Dúbravky a jej okolia, takže pravidelné boli návštevy Dúbravského a Vodárenského múzea. Mimoriadne zaujímavé boli exkurzie do tamojšej komunitnej záhrady, kde si deti okrem včelínov, hotela pre netopiere a hmyz mohli pozrieť aj koterce so zajačikmi. Naše deti sú mimoriadne súťaživé a orientované na cieľ, musia byť pochválené, musia vidieť konkrétny výsledok svojej práce. Preto chodili domov ovešané náramkami, náhrdelníkmi, vlastnoručne maľovanými taškami, drevenými koníkmi, drôtovanými srdiečkami, anjelikmi či kohútikmi. Neraz sa stalo, že aj mamy, ktoré si prišli pre svoje deti, zasadli k remeselnej práci a veľmi pozitívne hodnotili projekt medzigeneračného ateliéru, kde by sa učili spolu so svojimi ratolesťami staré remeslá. “Tento spôsob sme si prvýkrát odskúšali pred desiatimi rokmi na krúžku paličkovania, kde sedeli sedemdesiatročné seniorky s dvanásťročnými dievčatami a popri mravenčej práci si rozprávali svoje príbehy zo života,” hovorí s úsmevom Ľubo Navrátil. “Takáto medzigeneračná výmena je to, čo tu dlhodobo absentuje a preto prestávame rozumieť našim deťom. Pritom aj ja som sa učil od nich. Napríklad konečne zvládnuť mobil, ktorý mám už tri roky. Polovica detí rozprávku o troch grošoch nepozná, čítaju Harryho Pottera a Grázlika Gaba, je načase, aby sme sa k tomuto princípu vrátili, aby sme ho deti naučili a aby sme sa od nich možno aj poučili.”  
Čo ďalej?
Ak všetko dobre pôjde, od októbra by mal začať fungovať Dúbravský ateliér s krúžkami bez obmedzenia veku. Krúžky budeme otvárať (možno aj postupne) podľa aktuálneho  záujmu občanov od začiatku októbra.  Prihlášky, pripomienky a námety posielajte na: navratil@dubravka.sk, alebo volajte na 0918 422 806.           
 -elen-
Ponuka krúžkov v Dúbravskom ateliéri

● digitálna fotografia
● tvorivé písanie
● šperk
● drevorezba klasická
● drevorezba motorovou pílou
● práca s kožou
● drôtovanie
● moderné výtvarné techniky
● bábkoherectvo
● paličkovanie
● modelovanie a keramika
● kresba a maľovanie
● varenie
● angličtina
● ruština
● maďarčina

Päť rád ako si vybrať správny krúžok
So školským rokom sa začínajú aj zápisy do voľnočasových krúžkov. Ako vybrať ten správny? Poradíme vám v dnešnej rubrike.
Koniec leta je tu a s ním aj návrat našich detí do školských lavíc. V dnešnej uponáhľanej dobe rodičia často nemajú dostatok času, aby všetko stíhali. “Múdre” zariadenia sa rozširujú, ani nestačíme sledovať. Každý rodič chce, aby svoj voľný čas trávilo hodnotne.
Mnohé materské a základné školy poskytujú vyplnenie voľnočasových aktivít  detí záujmovými krúžkami. . Spektrum možností je veľmi široké, avšak treba si vyberať rozumne.
“Pre rozvoj dieťaťa je veľmi dôležité, aby si našlo tú svoju jedinečnú cestu, ktorou sa chce v živote uberať. Preto je vhodné dať mu zakúsiť viaceré typy aktivít - možno váš malý futbalista zistí, že ho viac lákajú skúmavky, alebo malá nádejná lekárka nájde samu seba v modernom tanci,” hovorí riaditeľ OZ Krúžky v škole Ľubomír Tomko. Na čo si pri výbere krúžkov pre deti dať pozor?

1. Flexibilita.
Mnohí rodičia sa zdráhajú prihlásiť svoje deti na krúžok v obave, že sa im nezapáči a budú to pre nich vyhodené peniaze. Je skvelé, ak je prvá hodina krúžkov nezáväzná, a dieťa si môže krúžok vyskúšať.

2. Miesto.
V súčasnosti väčšina krúžkov prebieha v priestoroch mimo školy. Z pohľadu praktickosti je najvhodnejšie, ak krúžky prebiehajú priamo v budove školy alebo škôlky. Je to prostredie, ktoré je bezpečné, je deťom dobre známe a rodičov nestavia do úlohy taxikára.

3. Lektori
Dôležité! Informujte sa o tom, kto bude s vašimi deťmi tráviť voľný čas. Učitelia majú výhodu v tom, že deti už poznajú a majú ich „pod palcom“, externí lektori zase prinášajú rozmanitosť a pomáhajú spestriť bežné školské dni.

4. Pomôcky a metodika
Posvieťte si na to, aké učebné pomôcky sa na krúžkoch používajú. Má krúžok svoju metodiku? Každá hodina musí mať zmysel a mala by nadväzovať na už získané zručnosti.
5. Spätná väzba
V dnešnej dobe by malo byť samozrejmosťou, aby ste boli informovaní o tom, ako vaše dieťa trávi voľný čas. Je príjemným bonusom, ak ste pravidelne oboznámení o dianí na krúžkoch, napríklad e-mailom. Spýtajte sa v škole, či krúžok ponúka otvorené hodiny, na ktoré sa môžete prísť pozrieť. 
Vhodne zvolené a kvalitne organizované krúžky sú ideálnym priestorom, kde môžu deti získať užitočné skúsenosti do života. Všetko, čo sa počas života naučíme, sa nám jedného dňa môže zísť. Voľný čas by deti mali tráviť zábavne, ale rozhodne aj zmysluplne. 
Nemali by sme ale zabúdať na to, že naše deti môžu mať aj iné ciele, ako sme si pre ne vysnívali. Pozorne im načúvajme, lebo iba tak im môžeme dať do budúcna to najcennejšie – skúsenosti aj schopnosť rozhodovať sa.                 
Natália Krištofiaková
Školskému roku odzvonil minister
Deťom z 3. A na Základnej škole Pri kríži odovzdal vysvedčenia minister školstva Juraj Draxler. Návšteva však nebola len o zábave a fotení, otvorila viaceré otázky a problémy v školstve.
Minister školstva Juraj Draxler sa vrátil na svoju základnú školu. Teda aspoň symbolicky. Ako Dúbravčan bol žiakom Základnej školy Pekníkova, neskôr sa však táto základná škola spojila so ZŠ Pri kríži. Tak vzácna návšteva na posledný deň školského roka prišla sem. 
„Juraj,“ vítal ministra jeho učiteľ telesnej výchovy Juraj Pružinec, ktorý na Pri kríži dodnes učí dúbravských žiakov. Spolu s učiteľmi pozdravili ministra aj deti – spevom a básňou.
Návšteva z rezortu školstva však nebola len o zábave. Minister sa chcel stretnúť s celým učiteľským zborom a riaditeľkou Ivetou Mikšíkovou. Pýtal sa na problémy a učitelia sa nakoniec rozhovorili. Debatovalo sa tak napríklad o odlive žiakov na osemročné gymnázia či probléme s testovaním a monitorom žiakov s poruchami správania. 
„Testy majú rovnaké, takéto deti majú len viac času na odpovedanie, čo je napríklad pri hyperaktívnych deťoch, ktoré neudržia pozornosť, zbytočné,“ hovorili učitelia. Výsledky monitoru sa tak potom odzrkadľujú na výsledkoch celej školy. Draxler povedal, že jeho kolegovia už pracujú na zmenách monitorovania žiakov, sľúbil tiež zlepšenie a menej úradníckej práce pre učiteľov.
Minister potom prešiel školu od telocvične cez riaditeľňu a triedy až po kuchyňu. Keďže bol deň vysvedčenia, žiaci 3. A. dostali hodnotenie z rúk ministra. Najskôr mali deti pred takouto návštevou, ktorú sprevádzali aj média, rešpekt, neskôr sa však osmelili , až sa nakoniec fotili s ministrom a aj s ním kričali Hurá prázdniny. Minister zobral do rúk aj zvonček a symbolicky zazvonil na začiatok prázdnin
Lucia Marcinátová
Žiaci nakrúcali aj Pražský hrad
Žiaci zo strednej priemyselnej školy Karola Adlera strávili dva týždne na odbornej stáži v Prahe.

Na  Strednej priemyselnej škole Karola Adlera  v Dúbravke je už tradíciou, že žiaci a učitelia spolupracujú v rámci rôznych projektov s partnerskými školami v zahraničí.  Žiaci aj učitelia môžu pobudnúť určitý čas na partnerských školách a získať tak nové vedomosti a skúsenosti. Vďaka finančnej podpore programu Erasmus+ - mobilita jednotlivcov vycestovalo v uplynulom školskom roku 20 žiakov našej školy v dvoch turnusoch do Českej republiky. 
Dvojtýždňová odborná stáž sa uskutočnila na škole VOŠ a SŠ slaboproudé elektrotechniky Praha. Cieľom bolo zatraktívniť výučbu žiakov formou zahraničného pobytu v novom prostredí, získať širší pohľad na odbor, ktorý študujú, porovnať spôsob výučby, vybavenosť laboratórií, zvýšiť  záujem o svoju profesiu a pomôcť tak žiakom uplatniť sa na trhu práce. 
Žiaci sa zúčastnili odborných kurzov pod vedením lektorov partnerskej školy so  zameraním na oblasť telekomunikačnej techniky, osvetľovacej techniky a multimediálnej tvorby. Výučba prebiehala v špecializovaných učebniach a nahrávacom štúdiu. 
Pred praktickými cvičeniami žiaci absolvovali najprv teoretickú prípravu. Oboznámili sa s navigačnými a anténnymi systémami. Vyskúšali si prácu s 3D kamerami, so zrkadlovým fotoaparátom, s 3D modelovacími programami a  3D tlačiarňou. 
Oboznámili sa s prácou v 3D laboratóriu stereoskopickej projekcie. „Škola bola veľmi dobre vybavená,“ hodnotili stáž žiaci.
Nevynechala sa ani práca v teréne, žiaci tak vyrazili fotiť a natáčať kultúrne pamiatky - Pražský hrad, televíznu vežu na Petříne, Orloj, Staromestské námestie, Karlov most, katedrálu sv. Víta. Keďže žiaci študujú technický odbor, nevynechali ani Technické múzeum s množstvom rôznych exponátov. 
Navštívili tiež Kráľovstvo železníc, kde mali možnosť vrátiť sa do detských čias. Počas pobytu stihli žiaci aj  pražskú zoologickú záhradu i návštevu divadelného predstavenia.
 Eva Vicenová, zástupkyňa riaditeľa SPŠE Karola Adlera 5

Odmenou sú pekné slová žiakov

Koniec školského roka prináša radosť všetkým. Deťom najmä preto, že prichádzajú prázdniny. Slnko, voda, príroda vyzýva všetkých k aktívnemu oddychu.
Mnohí naši starší učitelia odchádzajú na zaslúžený oddych. Jednou z nich je i Anna Pavlovičová, ktorá 52 rokov odpracovala v školstve, prevažne na Základnej škole Beňovského a hoci je na dôchodku už druhý rok, znovu ju volajú učiť deti. Tento rok učila druhákov. 
Je výbornou elementaristkou a roky do života vyprevádzala na konci školského roku prvákov. Vo svojej práci stále využíva a uplatňuje inovačné metódy, čo jej prácu robí zaujímavou a ľahšie pochopiteľnou pre deti. Tak tomu bolo i na hodine matematiky v jej triede. Disciplína a pracovná aktivita detí. Spýtala som sa žiačky Bibianky Csabiovej, aká je jej pani učiteľka.
„Milá, učí nás počítať, pekne písať a veľa nových vecí. Všetci ju počúvame a na jej hodinách je pre mňa práca radosťou. Deti ju majú rady. Minulý týždeň sme mali súťaž matematického Klokana a z našich žiakov z triedy šesť uspelo.“
Pani učiteľke prajeme aktívny oddych a radosť z toho, že jej práca je odmenená i takýmito peknými slovami jej žiakov.                            
(ks)
Víťazné ťaženie našich súťažiacich seniorov
Naši seniori úspešne reprezentovali Dúbravku. Tréning na prvom športovom dni seniorov v Dúbravke sa tak vyplatil. Gratulujeme k pekným výsledkom.
V Spojenej škole sv. Františka Assiského v Malackách sa začiatkom júla stretli seniorskí športoví nadšenci. Konali sa tu totiž športové hry pre seniorov, ktoré pod záštitou Bratislavského samosprávneho kraja organizovala Krajská organizácia Jednoty dôchodcov Slovenska Bratislava. 
Za Miestnu organizáciu Jednoty dôchodcov Slovenska Dúbravka boli vybraní dvaja športovci.
V behu na 200 metrov obsadil František Brunovský 2. miesto a v stolnom tenise bez  straty setu zvíťazil Rudolf Masarovič. Do
siahnutými výsledkami vzorne reprezentovali našu Dúbravku. 
Význam a výsledky športovania aktívnych seniorov v Dúbravke kladne ovplyvnili aj výkony do
siahnuté na 1. Športovom dni seniorov Dúbravky, ktorý sa konal u nás v Dúbravke v máji tohto roku na ihrisku Pekníkova.
Ján Molnár, predseda MO JDS Dúbravka
Našej seniorke zablahoželal aj prezident
„Tak ako báseň aj život sa hodnotí nie podľa dĺžky, ale podľa obsahu.“ 
Citát jedného z najznámejších rímskych filozofov Senecu  presne platí aj pre našu seniorku Marienku Bobokovú. Pri príležitosti Svetového dňa Červeného kríža a Červeného polmesiaca dostala totiž za dlhoročnú obetavú prácu pre ľudí vyznamenanie – Pamätnú plaketu doc. MUDr. Vladimíra Kriška, CSc. 
Ocenenie dostala za nezištnú pomoc tým, ktorí to potrebujú vo všetkých oblastiach života - darcovstvo krvi, pomoc ľuďom z menej podnetného prostredia, vedenie krúžkov prvej pomoci, zdravotná pomoc pri rôznych podujatiach a množstvo ďalších činností. 
Po slávnostnom akte bola prijatá na recepcii u nášho prezidenta Andreja Kisku.
Pripájame sa k blahoželaniu a ďakujeme                              
 Kveta Slyšková
Seniori vítali leto opekačkou
Seniori z Denného centra 4 oživili tradíciu Jánskych ohňov. Hoci  v trocha inom poňatí - opekačkou na dvore Dúbravského múzea privítali leto. Vedenie a samospráva spomínaného zariadenia pre svojich aktívnych seniorov a hostí z Denného centra 1 zabezpečilo všetko potrebné pre opekanie  v prírode, aj keď v tomto prípade, na elektrickom grile. Naše šikovné členky stôl obohatili doma upečenými dobrotami. Po koštovke preto samozrejme nasledovala výmena receptov. V družnom  posedení nechýbala ani ľudová pieseň.  
Vedenie Denného centra 4
AkSen, Aktívny senior
Pozýva všetkých členov a sympatizantov na členskú schôdzu vo štvrtok 3. septembra 2015 o 15.30 hod. v Staromestskom centre kultúry a vzdelávania, Gaštanova 19, 811 04 Bratislava. Program: ŠPORTIÁDA Bratislava 2015. Plán aktivít AkSen Bratislava. AkSen – aktívny senior o.z., Dostojevského rad 1, 811 09 Bratislava 1, mobil: 0948 12 13 44
Úrazy, zabezpečenie a jeseň života
V tomto duchu sa nieslo podujatie pre našich seniorov vo Veľkej zasadačke miestneho úradu, ktoré v spolupráci s Agentúrnou kanceláriou Allianz – Slovenská poisťovňa zorganizovala Rada seniorov. 
Väčšina z nás sa celý život snaží zabezpečiť seba a svojich blízkych po každej stránke. V tomto prípade išlo o podanie pomocnej ruky svojej rodine, priateľom, známym. Ako bolo povedané, Program Senior pomáha zmierňovať finančnú záťaž v nepredvídaných životných situáciách. Dôstojné prežitie celého života je osobnou snahou každého z nás. A tak prítomní sa mohli dozvedieť o relevantných štatistikách z oblastí úrazovosti na Slovensku a o možnostiach zabezpečenia sa v konkrétnych prípadoch. Na otázky odpovedali profesionáli z poisťovne. Veríme, že si všetci zúčastnení ponúkané myšlienky a reálne možnosti osvojili. Želáme im, aby ich nepredvídané udalosti obchádzali
Zuzana Marková, koordinátorka Rady seniorov	
Seniorský spevácky súbor Dúbravanka 
hľadá nové tváre do súboru. Bližšie info. možno získať na  0918/112 642, alebo v Dennom centre 
Bazovského 21 vždy v utorok od 14.00 hod.
Drobné inzeráty
● Ponúkam vizáž a základnú úpravu vlasov pre slečny a ženy na rôzne príležitosti. Tel.: 0944 127 456, mail: svecova.petra8@gmail.com
● Ján Pallang - maľby, stierky, nátery. Tel.: 0905 257 454.
● Predám nový záhradný domček - kvalitnú drevenicu so zateplenou strechou a terasou, bez pozemku. Domček je rozoberateľný - demontáž na moje náklady. Rozmer vc. terasy 8,3 x 6,9 m.  Cena  9000 eur (možná dohoda). Domček sa nachádza v Dúbravke. Kontakt: 0908477132, 
danalescenko@gmail.com
● Predám takmer novú pohovku vhodnú aj ako posteľ. Cena 50 eur. Tel.: 0918422806.
● Kvalitne doučím nemecký jazyk všetky úrovne, pripravím na maturitu a prácu v zahraničí. Doučím aj španielčinu úroveň A1- B1. Mobil: 0910 94 32 86.
 ● Predám hrniec na zaváranie 20 l, úplne nový ešte v pôvodnom balení za 11 euro. V rámci Dúbravky prinesiem aj k Vám. Tel.č. 20732727, 0944 101 696.
● Predám SEAT INCA pojazdný, rok výroby 1998, platná STK do novembra 2015, zimné aj letné pneumatiky na diskoch, ťažné zariadenie, cena dohodou. Tel.č. 20732727, 0944 101 696    
● Prijmeme do bufetu na Prírodovedeckej fakulte UK v Mlynskej doline kuchárku na teplé jedlá. Prac.doba: Po-Pia, 7,30-17,00, Mzda dohodou. TPP alebo živ.list. 0903438834
● Prijmeme na TPP do café-bagetérie na Prírodovedeckej fakulte UK v Mlynskej doline  predavačku-čašníčku. Prac. doba: Po-Pia, 7,30-16,30, Mzda dohodou.  0903438834.
● Predám 3-izbový slnečný RD v čistom prostredí v Nízkych Tatrách pod Kráľovou hoľou, alebo vymením za menší byt v Bratislave. 0919 149 121.
● Darujem za odvoz rozkladací hnedý rohový gauč, červený koženkový rozkladací gauč, bledú drevenú skriňu, mahagónovú knižnicu, sekretár, prádelník, perinák, obývaciu stenu (mahagón-biela) a hnedý luster. Tel.: 0902 883 868.
Veľká lúka v Dúbravke – veľký smútok a veľká dilema
Letisko pre bezmotorové lietanie, archeologická lokalita či sídlisko? To všetko spája oblasť Veľkej lúky. V Dúbravke sa vymenilo zastupiteľstvo a aj starosta. Úloh je veľa, viaceré náročné, zložité.
Z akej pozície  a prečo píšem? Som poslancom v Dúbravke. V Dúbravke som sa síce nenarodil, hoci detstvo som tu z veľkej časti prežil. Ani moji starí rodičia, u ktorých som trávil veľa času, neboli Dúbravčania. Tí prišli do Dúbravky až v roku 1970, ale neprišli na sídlisko, postavili si dom.
Prečo je toto východisko také dôležité? Nuž Veľká lúka, o ktorej sa budeme baviť, okrem toho, že je v Dúbravke, patrí prevažne starým Dúbravčanom, teda obyvateľom Dúbravky, ktorí tu žijú už niekoľko generácií. Okolo 90 percent pozemkov na Veľkej lúke je stále v súkromných rukách fyzických osôb. To je na bratislavské pomery zaujímavý údaj. A spomínané pozemky sú momentálne väčšinou definované ako orná pôda, časť ako záhrady a plochy určené na rekreáciu. 
Mnohí Dúbravčania vedia, že toto územie  má svoju históriu. Je tu Villa Rustica, významná archeologická lokalita, ktorú odborníci pripodobňujú rakúskemu Carnuntu či Gerulate v Rusovciach. 
No aj neďaleká minulosť lokality je zaujímavá. Lúku využívali na polia miestni, ale po zoštátnení sa tu uvažovalo nad letiskom pre bezmotorové lietanie. Dnes je tu zas zámer, že by tu mohlo vzniknúť sídlisko pre päťtisíc obyvateľov. 
Vyvlastnenie, reštituovanie
Pokúsim sa v nasledujúcich riadkoch držať odstup a pokúsim sa predostrieť vec vo svojej najväčšej rozporuplnosti. Začnem pohľadom majiteľov pozemkov. Ich pohľad je hlboko ovplyvnený minulosťou. Nie veľmi dávnou, ako sa hovorí „v blahej pamäti“. Predtým, ako sa začala stavať Dúbravka vo veľkom, Dúbravčania mali svoje polia na 
mieste, kde dnes stoja paneláky. Po roku 1948 sa udiali udalosti, ktoré veci zmenili. Niektorí o pozemky prišli, iní ich predali za ceny pohybujúce sa na úrovni niekoľkých halierov. Hovorili, že papier, na ktorý sa písali tie zmluvy, bol drahší. Menej šťastní a viac nepohodlní obyvatelia boli z Dúbravky vysťahovaní v rámci akcie „B“. Na ich miesta prišli iní, viac podľa gusta strany. V 60-tych rokoch začala na vyvlastnených pozemkoch výstavba. Preto po roku 1989 bol problém s reštitú-
ciami. Dá sa povedať, že mnohé pozemky už nebolo možné reštituovať. Jediné voľné pozemky ostali práve na Veľkej lúke. Dúbravčania cítia veľkú krivdu. Majú pozemky, ale nepoužiteľné. Chcú ich zhodnotiť - predať, alebo stavať. Ruku na srdce, keby som tam mal pozemok, nechcel by som to isté? Nechceme predsa každý prosperovať a užívať svoje súkromné vlastníctvo?
Les, zeleň či stavby?
Pozrime sa však na druhú stranu. Dúbravka má dnes 35-tisíc obyvateľov a plus ďalších x, ktorí tu nemajú trvalý pobyt. No všetci tu žijeme a Dúbravku sme si obľúbili. 
Dôvody? Dúbravka je relatívne málo zastavaná, sú tu mnohé parčíky a zelené plochy. Nadávame síce na dopravu, ale i tak sa do mesta vieme dostať relatívne pokojne, v porovnaní s Račou alebo Vrakuňou. Obľúbili sme si však toto miesto najmä pre jeho dotyk s prírodou. Každý Dúbravčan má do lesa maximálne 20 minút chôdze. Niektorí aj menej. Čo si hovorí človek zo sídliska o Veľkej lúke?
V prvom rade ju vidí ako súčasť prírodného bohatstva Devínskej Kobyly. Pre obyvateľa sídliska je to miesto na relax. Vôbec nevidí, že tam niekto má svoje pozemky a uvažuje nad ich zhodnotením. Potom, keď už príde na rad táto téma, tak si vybaví, že nové sídlisko na konci Dúbravky mu
riadne skomplikuje život. Myslí si, že do mesta sa bude chodiť len pešo, lebo doprava skolabuje. Pre Dúbravčana prisťahovalca to prináša viac negatív ako pozitív. 
Dilema
V tejto situácii ešte existuje tretia strana. Tou sme my, zastupiteľský zbor. A to nielen tu v mestskej časti, ale aj v meste. Dilema sa znásobuje. Komu vyhovieť? Majiteľom pozemkov, ktorým bolo ukrivdené? Alebo tej väčšine, ktorá tam pozemky nemá a vníma lúku ako miesto na rekreáciu?
Dilema je tak ešte väčšia ako samotná Veľká lúka. Už v minulom volebnom období sa začali na meste pripravovať Zmeny a doplnky územného plánu č.4. Dostala sa tam aj Veľká lúka – na potešenie majiteľov a pre smútok tých druhých. Ale nie tak, ako by si to priali jedni alebo druhí. Majitelia pozemkov si priali, aby sa tam dostala celá lokalita a nie len oblasť záhrad, čiže asi tretina lokality. Zmena definuje túto oblasť pre málopodlažnú a rodinnú výstavbu. Stred ostáva ako orná pôda. Tam práve očakávali občiansku vybavenosť, aby tam mohol vstúpiť investor, pozemky vykúpiť a postaviť inžinierske siete. Touto polovičatou zmenou nastáva iba legalizácia daného stavu, pár domov v záhradkách už totiž stojí. 
Spokojný tak nie je nikto – jedni sa obávajú, že nedosiahnu potrebné zhodnotenie a druhí, že výstavba bude pokračovať „nadivoko“. 
Do toho celého vstúpil developer, ktorého síce zaujíma toto územie lokalitu, no ide mu o lokalitu Lamenice, neďaleko bývalého hotela Alfonz (naposledy Sales). Priamo v susedstve s CHKO Malé Karpaty a prírodnej rezervácie Devínska Kobyla. Klincom do rakvy však nie je ani toto. Klincom je, že ak budeme chcieť vypustiť túto zmenu v územnom pláne, stopneme ďalších 150 zmien v celej Bratislave. Také sú totiž pravidlá, zmeny v územnom pláne sa schvaľujú „v balíku“.
Otázok je viac ako odpovedí. Máme žiadať vypustenie tejto zmeny a zastavenie procesu na možno desaťročie? Alebo necháme prejsť zmenu, ako je a budeme musieť bojovať o Lamenice a priľahlé lúky a zároveň budú nespokojní majitelia pozemkov na Veľkej lúke? Ako sa máme rozhodnúť? 
Preto ten smútok... Myslím, že v tejto veci neexistuje dobré rozhodnutie. Opäť bude niekomu ukrivdené...                        
Matej Nagy, poslanec MZ

Srdiečka zo srdca - pekár, ktorý nechodí okolo horúcej kaše
Malá, ale pravá, pekáreň, ktorá zaujme nielen názvom, ale priláka vôňou, koláčmi a usmiatym personálom. Za prevádzkou a domácou receptúrou stojí Sergey Zhukov, priateľský pekár, ktorý menom a aj dialektom nezaprie, že nie je zo Slovenska. O Dúbravke i Slovensku však rozpráva s takou láskou, až prinúti k zamysleniu. Máte tu raj, hovorí rodák z Ukrajiny.
Ako dlho fungujete v Dúbravke a ako sa vám tu páči a pracuje?
Na Slovensku bývam tri roky, býval som najskôr v Pezinku. Do Dúbravky som chodil cvičiť na školu Karola Adlera a jedného dňa som prišiel na hodinu skôr. Tak som sa išiel poprechádzať, zistil som, že je tu dedina a išiel som ešte ďalej a uvidel som tabuľu a začal čítať. Tabuľa hovorila o histórii Dúbravky. Šiel som ešte ďalej a tak sa mi tu zapáčilo, že som sem začal chodievať. Keď som nemal dobrú náladu, tak som sa často z Pezinka odviezol až sem na prechádzku.
Preto ste vašu prevádzku otvorili práve tu?
Keď som mal všetko premyslené a biznis pred rozbehnutím, hľadal som miesto. Trvalo to šesť me-
siacov, miest nebolo veľa, pekáreň má totiž špecifické podmienky, nemôže napríklad sídliť v bytových domoch. Tak sme prišli sem (Pekáreň Malá, ale pravá najskôr fungovala v Dome služieb, v auguste sa presťahovala do OC Saratov pozn. red).

Vaša pekáreň má heslo Malá, ale pravá. V čom je pravá? V čom je vaše pečivo a koláče iné?
Všetko pečieme priamo na mieste, to je najdôležitejšie. Máme tiež domáci prístup a receptúru. Technológia je klasická, nič zrýchlené, ani skrátené či zmrazené.

Kedy teda začínate ráno piecť, aby ste chlebík a koláče stihli dať ráno do predajne?
O šiestej začíname a o ôsmej otvárame.
Ako ste sa dostali k pečeniu, ste pekárom?
Pečiem už 20 rokov, pre verejnosť 17. Na Ukrajine sme mali pekáreň s 290 ľuďmi, robili sme 24 hodín nonstop, bol som spolumajiteľ.
Majú tam ľudia iné chute či iné chleby a pečivo?
Ľudia na Ukrajine preferujú viac sladké pečivo. Chlieb je podobný.
V predajni máte srdiečka, jabĺčko zapečené v koláči. To sú vaše špeciality?
Všetko sú to naše recepty, špeciálne (smiech). Jabĺčko je náš výtvor, srdiečko sme dali do ponuky zámerne, ako takú pripomienku. Možno si to aj niektorí, ktorí boli na návšteve v Rusku, pamätajú. V Rusku počas totality nemali veľa druhov pečiva, no toto srdiečko robili v Rusku všetci, na Ukrajine tiež ale v menšom. Keď bol Sovietsky zväz, tak všetci chodili ľavá, pravá rovnako, v rovnakom oblečení, vyrábali rovnaké potraviny, tak vznikla aj pľuška, srdiečko s hrozienkami a cukrom. Starší zákazníci si to pamätajú, hovoria, že vedia, čo to je, mladší sa pýtajú, čo to máte pľusku?
Ako ste sa vôbec dostali na Slovensko?
V roku 2003 som sa prvýkrát dostal na Slovensko do kúpeľov do Piešťan. Zapáčili sa mi ľudia a aj jazyk. V Piešťanoch bolo veľmi dobre, pokoj, príjemné mesto. Vrátil som sa tam ešte v roku 2005, 2008 a 2010, a tak som sa rozhodol presťahovať sa.

Ako ste sa naučili po slovensky? Hovoríte veľmi dobre.
Mal som 80 lekcií s pani učiteľkou, ktorá 40 rokov učila slovenské deti ruštinu. Doteraz chodím dva- či trikrát do týždňa učiť sa. Keďže tu bývam a robím, musím vedieť po slovensky.
Vaše deti vedia?
Mám syna, ale študuje vo Viedni, po slovensky však rozumie.
Chodievate domov na Ukrajinu?
Ja mám čas len piecť koláče (smiech).
Vaša prevádzka sa líši nielen pečivom, ale aj prístupom. Na deň detí predával šašo, rozdávali ste srdiečka na deň matiek. Kto a prečo to vymýšľa?
Chceme prilákať ľudí, no takým nenásilným spôsobom. Na Deň žien sme piekli osmičky z cesta a každej žene dávali zadarmo, na Deň matiek sme potešili ženy srdiečkom. Myslím, že to patrí k podnikaniu. Naša predavačka je navyše veľmi iniciatívna, na deň detí pripravila omaľovánky, spravila potom výstavku, obliekla sa do kostýmu šaša.
Z vášho podnetu vznikla aj spolupráca s mestskou časťou, že chlebíky a pečivo, ktoré ostanú sa rozdávajú zadarmo naším seniorom v rámci opatrovateľskej služby. Ako ste prišli k nápadu?
Robil som to aj doma, spolupracoval som s charitou, s ľuďmi bez domova. Zakladáme si okrem toho na tom, že nič nepredávame zo včera a keď sa niečo počas dňa minie, dopekáme. Celý deň pečieme, poslednýkrát o piatej, aby aj večer mali ľudia čerstvé.
Čo ľuďom najviac chutí, čo ide najviac na odbyt?
Škoricové koláče, jablčník a aj tradičné kysnuté záviny orechové, makové, tvarohové. To všetci veľmi chvália a tie jediné počas letných horúčav neklesli v predaji.
Pečiete už roky, neprejedli ste sa? Čo vám chutí najviac?
Chutí stále, najviac asi orechové osie hniezdo. Neviem prečo, ale cudzie chleby moc nemôžem jesť.
Hovoríte, že sa vám na Slovensku zapáčili ľudia, no nestretávate sa aj s predsudkami, ste z Ukrajiny.
Stretávam.
Čo ľuďom hovoríte, prečo ste sem prišli?
Rôzne, podľa toho, koho mám pred sebou. Párkrát bolo aj niečo nie moc príjemné, ale to sa môže stať hocikde.
Premýšľate, že sa vrátite niekedy na Ukrajinu, alebo sa na Slovensku už cítite ako doma?
Cítim, mne sa tu páči. Váš jazyk, kultúra, vaše porekadlá (smiech).

Povedzte nejaké.
Nebudem chodiť okolo horúcej kaše. Čo oko nevidí, srdce nebolí. To som spoznal, ako som sa učil jazyk. Pozeral som aj televíziu, dve relácie, kde sa hovorilo a ukazovali ľudí, ústa, hovorenie – Súdna sieň a Dámsky magazín.
Aspoň viete, čo sa ženám na Slovensku páči.
(Smiech). Keď sa ma ľudia pýtajú, prečo som prišiel, hovorím, u vás je raj. Čudujú sa. Mám rád, samozrejme, aj svoj štát, tam som rástol, no u vás je dobre. Chýba mi tu len jediná vec, more. Som z Odesy pri mori.
V Dúbravke sa vám čo páči?
Je zelená a nie je tak veľmi zastavaná.
Keď predávate už asi poznáte aj svojich zákazníkov, Dúbravčanov.
„Áno, voláme ich pani Hrozienková, Orechová (smiech), vieme, čo majú radi.“
Lucia Marcinátová
Kelti, Germáni a Rimania v Európe a v Dúbravke
V priebehu 5. stor. pred Kr. sa z kryštalizačného jadra keltských kmeňov na strednom Porýní šíri tzv. laténska kultúra, ktorá na prelome 5. - 4.stor. pred Kr. už zaberá územie od východnej Francie po západné Slovensko a od Stredozemného mora po severné Nemecko. Nálezy z Veľkej lúky patriace prvému u nás historicky známemu etniku – Keltom, sú o to významnejšie, že na Slovensku je to zatiaľ prvé systematicky skúmané sídlisko z obdobia príchodu tohto etnika na naše územie okolo prelomu 5. a 4. stor. pred Kr. Patrila im väčšina Európy
Výskum v lokalite Veľká lúka umožnil nazrieť do ich spôsobu života, konštrukčných zvláštností zahĺbených obydlí a materiálnej kultúry, ktorá je silne ovplyvnená predchádzajúcou halštatskou kultúrou. Jedna zo zemníc (objekt 121/92) zaberala plochu 23 m²), zachovaná hĺbka bola 1-1,2 m, na dlážke pri stene bolo ohnisko.
Súbor keramiky z objektu doplňuje bronzový náramok a hlava kanca z hliny. Kelti možno nakrátko prerušili svoj pobyt na Veľkej lúke v 3.stor. pred Kr., aby sa sem začiatkom 2. stor. pred Kr. vrátili. Vtedy, keď Keltom patrila už väčšina Európy, boli na vysokom stupni civilizácie, poznali hrnčiarsky kruh, tavili rudu v železiarskych peciach a používali bohatú škálu nástrojov a náradia. Tieto sa v takmer nezmenenej forme vyrábajú dodnes. V 2. - 1. stor. pred Kr. budovali silné strediská moci a obchodu – oppidá. Tu sa sústreďovala špecializovaná remeselná výroba: šperkárstvo, železiarstvo a mincovníctvo. Významné oppidum s mincovňou o rozlohe vyše 60 ha sa rozkladalo v centre Bratislavy, iné stredisko s vyspelou šperkárskou výrobou sa nachádzalo na Devíne či oproti na Rakúskej strane v Hainburgu. Vzhľadom na zastavanosť Bratislavy je skúmanie jednej z rozsiahlych osád patriacich pod správu týchto stredísk veľmi dôležité.

Ich zánik spôsobili Dáci
V 2. - 1. stor. sa v polozemniciach dvojkolovej konštrukcie s rozmermi cca 4 x 5 m vyskytovali časti nádob, úlomky sklených náramkov a spínadlá šatu - spony. Ako zásobnice slúžili 50-60 litrov veľké nádoby zakopané do zeme. Medzi rokmi 55 - 44 pred Kr. Dáci vedení Burebistom spôsobili zánik bratislavského oppida a pravdepodobne o niečo skôr bola Keltmi opustená aj Dúbravka. Ich posledné zvyšky našli útočisko na Devínskej skale, kde sa dočkali začiatku nového letopočtu.

Germáni a Rimania na scéne
Krátko po zlome letopočtu prichádzajú do priestoru Bratislavskej brány germánske kmene, ktoré asimilovali zvyšky Keltov. Začína rímska doba, ktorá trvá až do poslednej tretiny 4. stor. po Kr., keď ju vystriedala doba sťahovania národov (375 po Kr. až 6. stor.) Germáni tu v bezprostrednej blízkosti rímskej provincie Panónia (vznikla medzi r. 12 - 9 pred Kr. na juh od stredného Dunaja) sídlili nepretržite od 1. po začiatok 5. stor. po Kr. Na lokalite sa počas doby rímskej dajú rozlíšiť tri jasne definovateľné časové fázy I. - III. (I. - 1. stor., II. - 3. stor., III. - 4. stor. až zač. 5. stor.), ktoré svedčia o diskontinuite osídlenia tunajšieho sídliska. Na sídlisku zo staršej rímskej doby (1. stor. po Kr.) ako obydlia slúžili čiastočne zahĺbené polozemnice s dvoj- alebo šeskolovou konštrukciou. Ich steny boli vypletané tenšími konármi a omazávané hlinou, na strechy boli použité zviazané steblá rákosia llebo slamy. Germánsku keramiku z 1. - 2. stor. reprezentujú ručne zhotovené nádoby z jemného materiálu so silne lešteným povrchom, niekedy zdobené ozubeným kolieskom alebo nádoby z hrubšieho materiálu zdobené hrebeňovitými ryhami a oblúkmi, prípadne prstom a nechtom vtláčanými jamkami. Na spínanie šatu slúžili bronzové spony a ihlice. Súčasťou osady z 1. storočia bola aj železiarska dielňa na tavenie rudy. Doteraz bolo preskúmaných 11 železiarskych redukčných pecí, ktoré sú zatiaľ prvými systematicky skúmanými objektmi tohto typu na juhozápadnom Slovensku. V pracovnej jame medzi trojicou pecí kužeľovitého tvaru o výške približne 120 cm sa našla skládka ešte nevytavenej kvalitnej rudy – hematitu. 
V spodných častiach pecí sa nachádzal odpad po tavbe – železité struskové zliatky a popol premiešaný s uhlíkmi. Podľa pokusných tavieb z Čiech a Poľska sa v podobných peciach mohlo počas jednej tavby získať 3-5 kg kujného železa. Pece boli jednorazové, po úspešnej tavbe bola šachta rozobratá a vytavené železo následne spracované v kováčskej dielni. Uhlíky z pecí pochádzajú z dubového, menej bukového a javorového dreva.
Južne od sídliska zo staršej doby rímskej sa nachádzalo súveké pohrebisko, z ktorého sa doteraz podarilo preskúmať len jeden žiarový urnový hrob. Vo veľkej misovitej popolnici zdobenej hrebeňovaním sa našiel popol a nedokonale spálené zvyšky ľudských kostí.
V mladšej rímskej dobe a na začiatku sťahovania národov (4. stor. až zač. 5. stor.) germánske  
osídlenie zaberá niekoľkohektárový areál, pričom šesťkolové polozemnice sú usporiadané do radov. Vchod do obydlí sa nachádzal na záveternej južnej strane. Vo výplni objektov sa popri početnej germánskej i rímsko-provinciálnej keramike nachádzali rímske mince, spínadlá šatu – spony, kostené hrebene, zámky, kľúče, úlomky sklených nádob a i. 
V tomto období sa objavuje aj domáca, na kruhu vytáčaná keramika misovitých foriem. Ručne vyrábaná keramika postupne stráca výzdobu, najčastejšie sú zastúpené hrncovité a misovité nádoby. Zo zvyškov potravy sa zachovali početné kosti domácich zvierat, zriedkavejšie sú kosti diviny. Úlomky výmazu stien obydlí s odtlačkami konárov obsahovali i klásky pšenice, jačmeňa a prosa.
Kristián Elschek, Ľubo Navrátil
Najznámejší rímsky nález z Dúbravky, Villa rustica  
Na Veľkej lúke, vzdialenej asi 5 km od Carnunta, boli veľmi vhodné podmienky pre vznik veľkostatku typu „villa rustica“. Pravdepodobne tu usadlosť spomenutého typu vznikla v priebehu 1. tretiny 3. storočia. Popri architektúre kúpeľa to dokladajú aj zvyšky 80 m východne od kúpeľa preskúmanej rímskej halovej stavby o pôdoryse cca 14 x 12 m. Jej strecha bola, podobne ako u kúpeľa, budovaná z rímskych tegúl a imbrexov, čo dokladajú ich fragmenty v zásype mohutných kolových jám o priemere asi 1 m. K datovaniu kolovej stavby do 3. stor. sa predbežne prihovára i minca Alexandra Severa.
V 2. tretine 3. stor. dochádza v nepokojnej ére nástupu vojenských cisárov k zhoršeniu rímsko-germánskych vzťahov a pravdepodobne krátko nato k zániku usadlosti. Súveké germánske sídlisko však jestvovalo naďalej. Stavba slúžila pravdepodobne na hospodárske účely, možno ako sklad obilia. Zatiaľ nevyriešenou otázkou ostáva, kto vidiecku usadlosť nechal vybudovať. Je možné, že to nebol Riman, ale rímsky veterán germánskeho pôvodu, ktorý pôvodne pochádzal z územia za limitom, a po skončení aktívnej vojenskej služby sa vrátil do svojej pôvodnej vlasti, aby tu vybudoval vidiecku usadlosť podľa rímskeho vzoru.
Limes Romanus
Hranica, ktorá oddeľovala od seba dobre organizované a civilizačne vyspelé rímske impérium a „zaostalé barbarské kmene“, sa nazývala Limes Romanus alebo jednoducho limes. Na území strednej Európy ho tvorila strategická prekážka – veľtok Dunaja. Hranice Rímskej ríše presahovali na územie dnešného Slovenska len minimálne, no v istých obdobiach sa rímske légie dostávali hlboko do vnútrozemia, o čom svedčí napríklad nápis na trenčianskej skale, donedávna pokladaný za najstarší súvislý text nájdený na sever od Dunaja. Pred troma desaťročiami však bola pri rekonštrukcii kostola v Boldogu pri Senci objavená náhrobná stéla Quinta Atilia Prima, stotníka a azda i tlmočníka XV. légie, neskôr obchodníka, ktorý zrejme koncom I. storočia pôsobil na Jantárovej ceste. Nevieme, kde stéla pôvodne stála, do muriva románskeho kostola sa dostala tisíc rokov po svojom vzniku. Nápis je vlastne krátkym životopisom Quinta Atilia a je aj jedinečným prameńom k dejinám obchodu v Podunajsku.

Vládcovia ohňa na Veľkej lúke 
Pred dvetisícpäťsto rokmi sa na Veľkej lúke objavili Kelti – prvé známe etnikum na Slovensku. Boli mimoriadne zručnými remeselníkmi, dokázali taviť meď a cín a vyrábať tak bronz – zliatinu so „zázračnými“ vlastnosťami pripomínajúcu svojím leskom zlato. Túto zliatinu z 10 percent cínu a 90 percent medi možno ľahšie spracovať ako meď, je tvrdšia a odolnejšia, umožňuje vyrábať väčšie predmety v zložitejších tvaroch. Roztavený kov v správnom pomere sa nalial do viacdielnej formy zahrabanej v zemi a po vychladnutí sa odliatok vybral. Po odstránení zatečených zvyškov kovu sa výrobok mohol cizelovať a leštiť až do zlatového lesku. Ložiská medi a predovšetkým cínu sú dosť vzácne, ale pri Dúbravke sa križuje Jantárová cesta s Dunajskou. Takto sa sem mohol dostať bretónsky cín či baltický jantár.
Po Keltoch zostali na území veľkej Bratislavy zachované viaceré sídliská. Jedno z nich sa nachádzalo aj v Dúbravke na Veľkej Lúke.
Písal príhovory prezidentom, Gašparovič vraj býval nesústredený
Novinár, diplomat a roky aj Dúbravčan VILIAM ROTH spomína aj na to, ako pri prvej návšteve Dúbravky hľadal našu mestskú časť v Lamači. Poznáme sa celé roky a pri stretnutí sme vždy prehodili zopár slov na ceste do svojich vtedajších redakcií - on v rozhlase, ja v televízii, sľubovali sme si posedieť, podebatovať. Akosi sme na to čas nenašli a po Nežnej revolúcii, ktorá Viliama vytrhla z práce už uznávaného zahraničnopolitického komentátora, sa mi dokonca „stratil z očí“. To vtedy začiatkom decembra 1989 ho vír udalostí nečakane vytiahol ako prvého nestraníka, novinára a Slováka až do prvej porevolučnej akože „nekomunistickej“ federálnej vlády.
Takže ako sa novinár dostal do federálnej vlády?
Strávil som tam v málo známom bizarnom zbyrokratizovanom svete „federálu“ turbulentný týždeň na poste ministra, zodpovedného za médiá. Hoci vôbec som nerozumel, prečo by po takej revolučnej zmene, akou bolo zrušenie ústavného článku o monopole moci KSČ, mal niekto z vlády, tobôž nie iba komunistickej, médiá „riadiť“. V následnej „vláde národného porozumenia“ som už nezasadal. Podľa nahrávok rokovaní vtedajšieho okrúhleho stola vlastne preto, že som „nemal za sebou nikoho“ a ani by som vraj „nedokázal zhromaždiť davy“, čo mimochodom nikdy nebola moja ambícia či nebodaj túžba. Vrátil som sa do Československého rozhlasu na Slovensku, pričom ma znovu zaskočilo, že ma poverili vtedy rozhodujúce politické formácie jeho dočasným vedením, kým sami našli môjho nástupcu, presnejšie, svojho človeka, veď mojím predchodcom bol, ako po desaťročia samozrejme, ešte „súdruh z ÚV“. 
Potom ste sa však ocitli v diplomacii najprv federálnej, neskôr samostatného Slovenska? To protekčne? 
Kdeže! Išiel som riadne cestou konkurzu, absolvoval som dôkladnú prípravu vrátane jazykového certifikátu, no a v desaťročí 1991-2001 som potom pôsobil ako diplomat na našich veľvyslanectvách v Budapešti a Varšave ako zástupca veľvyslanca. Po návrate z diplomatických postov som ako šesťdesiatnik pracoval ešte ako zahraničnopolitický radca v Kancelárii prezidenta SR, pričom k obligátnej práci na tomto „úradníckom“ poste patrilo aj málo všedné a iste náročné písanie prejavov hlavy štátu pre najrozmanitejšie zahraničnopolitické príležitosti.
Ako sa taký prejav rodí, čo musí obsahovať? 
Vo svete je taký „speechwriter“,  autor prejavov hlavy štátu prípadne inej významnej reprezentatívnej osobnosti, uznávaná profesia, u nás však skôr neznáma, ak nemám vyslovene pripustiť, že zaznávaná či až vysmievaná, povestné a posmievané brbty prezidenta Gašparoviča neboli “moje“, tento pán prezident býval zbytočne nesústredený, ako by som to zhovievavo posúdil optikou bývalého, nie však bulvárneho novinára.
To vážne? 
Veruže si rád spomínam na tú prácu i na jej ohlas, čo sa nedá navzájom oddeliť a ani dosť dobre „zmerať“... prípitky na štátnych recepciách pri vzájomných návštevách hláv štátov sa nedajú vyčleniť ako „rutinné“, nikdy by som k nim tak nepristupoval, veď napríklad britskej kráľovnej na jedinečnej návšteve Slovenska sa nemožno prihovoriť len tak akosi žoviálne, pri preberaní čestného doktorátu prestížnej svetovej univerzity sa naša hlava štátu takisto nemôže vyjadrovať pred jej renomovanou akademickou vrchnosťou nebodaj politickou hantýrkou... rád si spomínam na tvorbu prejavu k hodnostárom magistrátu gréckej Solune (Thessaloniky), v ktorom náš prezident vyjadroval vďaku za historickú misiu ich rodákov, slovanských vierozvestcov sv. Cyrila a Metoda, tešila ma aj práca nad prejavom k 300-ročnici slávneho Sankt-Peterburgu i toho, tu už raz spomenutého prejavu pred poslancami maďarského parlamentu, veď kvôli podchvíľou traumatickým vzťahom našich krajín by sa tam mohli očakávať aj prejavy ich nevôle...
Stále ste aktívny. Nedávno sa na trhu objavila kniha Jeruzalem-Dejiny mesta od založenia po súčasnosť od britského historika Simona Sebag Montefioriho, na ktorej preklade ste sa podieľali. Aká to  bola práca?
Na preklad posledných 11-ich obsahovo vlastne politických kapitol tejto famóznej, v origináli vyše 700-stranovej knihy ma nahovoril šéf vydavateľstva ALEPH, témou mi boli  blízke, takže som šancu či skôr výzvu uvítal. Kniha je striktne faktografická. Jej autor v Jeruzaleme vyrastal, dnes je profesorom v Oxforde, pochádza z rozkošatenej filantropickej židovskej rodiny, Jeruzalem má skrz-naskrz zažitý aj s jeho mýtmi. Začínal som prekladať so samozrejmou empatiou, aj keď ma kedysi ako turistu Jeruzalem vôbec neohúril, skôr sklamal.
Prečo?
Pripadal mi ako také kupecké hniezdo, v ktorom kedysi údajne žila aj tá nevšedná, málo svetská bytosť - Ježiš Kristus. Nie som totiž nábožensky priamo zaťažený, priznávam sa k „súkromnému tole-
rantnému ateizmu“ a vyznávam aj potrebu ekumenických postojov. Jeruzalem ma sklamal vtedy v novembri 1995 aj tým, že na druhý deň po mojej návšteve tam bol spáchaný atentát na premiéra Jicchaka Rabina, nositeľa Nobelovej ceny za mier, ktorý podľa názoru vraha, etnického Žida, nebol dostatočne radikálny. Samotný Jeruzalem poznačili všetky tam jestvujúce náboženstvá, pričom na prvý pohľad sa dá odlíšiť, čo je židovské, čo kresťanské, či moslimské. Ale aj židovstvo sa vyznačuje markantnými rozdielmi života napríklad koptov,  etiópskych židov, i židov z rôznych siekt, v kresťanskej pospolitosti zasa sú svojskí pravoslávni, ortodoxní veriaci - ten vskutku „mišung“ našinca ohúriť musí. Mal som rešpekt pred prekladom.. 
Aký by mal byť prekladateľ? 
Francúzsky filozof Voltaire hovoril: „Keď sa vám dostane do rúk preklad, vždy si uvedomte, že držíte len matnú rytinu krásneho obrazu“.  Nie som profesionálny prekladateľ, len som sa na to za istých príťažlivých okolností dal. Kvalitný prekladateľ by mal pracovať v súlade s  duchom prekladaného diela, zároveň však tvorivo s prihliadnutím k prostrediu jeho budúceho čitateľa. Uvediem príklad, na Slovensku vyšla nemenovaná kniha, preložená z ruštiny, kde je opísaná hádam dobre známa epizódka, keď sa Winston Churchill na Jaltskej konferencii chystá na počesť hostiteľa Stalina - podľa ruského originálu teda - „provozglasiť toust“, čiže po našom „predniesť prípitok“. Lenže nemenovaný prekladateľ si s touto situáciou, a tak trochu aj slovným idiomom,  poradil tak, že Churchill „ponúkol Stalinovi hrianku“...?! 
Pochádzate spod Tatier, ako ste sa ocitli v Dúbravke a ako sa vám tu žije?
 Bývam tu od roku 1972 v jednom z dnes už najstarších panelákov. S úsmevom si spomínam, ako som vystúpil z autobusu akože do Dúbravky, lenže pred kostolom v Lamači a tam, s kľúčmi vo vrecku, s metlou a vedrom v rukách, pripravený „obriadiť si“ nové bývanie, nech sa manželka vráti s čerstvým prírastkom už do „svojho“,  dlho a bezradne som sa obzeral, kdeže tá Dúbravka je, kým mi akýsi miestny starček posmešne ukázal „tamten chotár“, ibaže sme vedno s ním nevedeli, ako sa tam - ak nie peši - dostanem. Rád konštatujem, že sa mi tu žije spokojne a nečudujem sa takým, čo nám Dúbravku pre jej ekologické čaro, nádejnú dostupnosť i relatívnu zasýtenosť službami a obchodmi, začali nápadne závidieť. 
 Rudolf Mader-Kutsky
Dúbravská knižnica funguje v jasliach, nie je však v plienkach                    
Najpožičiavanejší je Harry Potter a Da Vinciho kód, v rámci povinného čítania žiaci stále hľadajú i Čenkovej deti.  Predstavujeme našu knižnicu, funguje roky, mnohí ju však nepoznajú.
Majú svoje poličky, hoci na ne ešte nedočiahnu, majú svoje knižky, hoci nevedia čítať a chodia do knižnice, hoci ešte nevedia chodiť. Aj takých čitateľov, či skôr obzerateľov a listovateľov knižiek má naša miestna knižnica v Dúbravke na Sekurisovej ulici. 
„Nie je nikdy skoro začať chodiť,“ hovorí o detských návštevníkoch zamest-
nankyňa knižnice z oddelenia detskej literatúry Iveta Petrovská. Najmladší „čitatelia“ majú len niekoľko mesiacov. Práve v tomto oddelení detskej literatúry na prízemí budovy knižnice na Sekurisovej 12 sa začína naša „knižničná prehliadka“. Jej cieľom je pozvať ďalších nových čitateľov a zoznámiť ich s tým, čo v Dúbravke máme. Za knihami totiž netreba chodiť ďaleko.

Čenkovej deti aj upíri
Po nie moc prívetivom prostredí pred vstupom do objektu knižnice – vysoký sivý plechový plot, ošarpaná fasáda a mreže na oknách, je detské oddelenie knižnice na prízemí príjemnou zmenou. Napriek vysokým letným teplotám je tu útulne. Jednak vďaka spoločnosti zamestnankyne, ktorá nám všetko ochotne ukazuje, no aj vďaka knihám, farbám.
Okrem políc pre najmenších s leporelami tu zbadáme špeciálnu časť s povinným čítaním. Dozvedáme sa, že stále funguje, a to čo deti čítajú, závisí od školy a učiteľov. Niekedy chodia deti za povinným čítaním až z Karlovky a zoberú všetkých „Tulákov“, knižku Kláry Jarunkovej. Dodnes sa vraj nájdu aj žiaci, ktorí chodia zo školy hľadať knižky Fraňa Kráľa Čenkovej deti či Jana. 
Prekvapí nás to a s myšlienkami, ako to asi deti vnímajú, či to chápu a kto im to zadal, ideme ďalej - k najobľúbenejšej poličke deti a mladých – novinky. 
Hitom sú upírie ságy, Harry Potter, knižky o prvých láskach a zaľúbeniach, najhľadanejšie sú vraj tituly z sci fi a fantasy, ktoré by knižnica potrebovala doplniť. Aj toto oddelenie má svojich verných, malých čitateľov. „Už ich poznám, viem, čo majú radi.“ hovorí Petrovská. „Zväčša sú to výborní žiaci, jednotkári.“
Knižnica sa preto snaží podchytiť už predškolákov a vytvoriť u nich pravidelné čitateľské návyky, hovorí za knižnicu jej zamestnankyňa Katarína Suroviaková. „Bez čítania sa nedá dopracovať k žiadnym poznatkom, preto je dôležité precvičovať i čitateľskú zručnosť. Vidíme u  detí, že im pribúdajú problémy s čítaním a pochopením písaného slova, to sa napokon odzrkadľuje aj v testovaní školákov v li-
teratúre a jazyku, kde podávajú podpriemerné výsledky.“
Zoznamujeme sa tak aj s priestorom, kde bývajú detské čítačky, čiže pravidelné čítanie pre materské školy, lúčime sa a smerujeme hore na poschodie. Sú tu dve oddelenia – beletrie a náučnej literatúry.

Päť knižníc v Dúbravke?
Dokopy  má dúbravská knižnica tri oddelenia, asi 47-tisíc knižných jednotiek a okolo 400 čitateľov..
Dnes možno nepredstaviteľné, no mnohí si ešte pamätajú, že v Dúbravke pôsobilo až päť verejných knižníc. Zmena prišla po revolúcii v roku 1989. Miestni poslanci v septembri 1991 odhlasovali, že bude jedna centrálna knižnica v Dúbravke so sídlom na Sekurisovej. Tak v bývalých detských jasliach vznikla centrálna Dúbravská knižnica.
Pre Dúbravčanov vynovená knižnica otvorila v júni 1992 so 40-tisícmi kníh. V štvrtom obvode je  najväčšou knižnicou, s najširším  zameraním.

Najžiadanejší slovenskí
Najpožičiavanejšou knihou je Da Vinciho kód od Dana Browna, na oddelení detí a mládeže zas vedie sedem románov Harryho Pottera.
Suroviaková však hovorí, že naj-
žiadanejší autori sú slovenskí ako Dominik Dán, Jozef Karika, zo žien Táňa Keleová-Vasilková, Eva Urbaníková či Petra Nagyová-Džerengová. „Naši čitatelia uprednostňujú romány s realistickým princípom, ale u detí a mládeže je to práve naopak. Tam je primárny záujem o literatúru fantasy a mystery. Na oddelení s odbornou literatúrou sú najvychytanejšie motivačné knihy a tiež knihy s konšpiračnými teóriami.“
Knižnica sa teší z každej novinky na trhu.  Tento rok sa podarilo nakúpiť niekoľko noviniek vďaka peniazom, ktoré priniesla knižná burza. 
Inak sa knižný fond rozrastá najmä vďaka ľuďom, darcom. „Posúvajú lite-
ratúru z domovov k nám. Je to prevažne kvôli nedostatočným bytovým priestorom, alebo len z lásky ku knihám, ktoré nechcú nechať pred kontajnerom a dajú im ešte novú šancu na život,“ hovorí Suroviaková. Dodáva, že všetkým týmto ľuďom by chceli povedať  veľké ďakujem. „Stále v knižnici bojujeme s nedostatkom nových kníh a to prevažne pre deti a mládež, a uvítame knižné dary od ľudí, ktorí sa dokážu vzdať knižiek a chcú pomôcť všetkým ostatným ľuďom dostať sa k literatúre, na ktorú, žiaľ, knižnica nemá financie.“
Knihy, príbehy, posolstvá však nie sú o peniazoch. Ako  hovoria na záver zamestnankyne našej knižnice: „Keď chodíte medzi policami v knižnici a prechádzate prstom po chrbtoch kníh, je ťažké necítiť prítomnosť spiacich duchov. Tak to cítia všetci milovníci knižnej kultúry a našim poslaním je tých spiacich duchov držať pri živote a zásobovať nimi všetkých v našom dosahu, lebo bez kníh je život nepredstaviteľný.“
Lucia Marcinátová
Knižnica Dúbravka
● Centrálna dúbravská knižnica sídli od roku 1992 na Sekurisovej 12 ● Internet pre čitateľov zadarmo ● Oddelenie pre deti a mládeže, beletria a náučná lite-
ratúra ● Poobedné dni do 18-tej – utorok, štvrtok ● Darovanie kníh možné vo výpožičnom čase, knižnica sa poteší každému prírastku.  ● Knižný kolotoč – Dom kultúry Dúbravka, Obchodný dom Saratov, Zdravotné stredisko na Saratovskej, ZŠ Nejedlého, knižnica na Sekurisovej, KC Fontána, Centrum rodiny na Bazovského 6
Internet konečne dorazil aj do knižnice
Dúbravská knižnica sa modernizuje. Online bude celý knižný fond.
Začalo sa to v marci burzou kníh v Dome kultúry Dúbravka, pokračovalo spustením a neskôr rozširovaním knižného kolotoča, čiže políc s knižkami na výmenu, ktoré tak dostávajú druhú šancu na život a v lete do Dúbravskej knižnice zavítal konečne aj internet. Vznikol príjemný kútik s dvoma počítačmi pre všetkých čitateľov v čase výpožičných hodín knižnice zadarmo.
To sú zmeny, s ktorými v rámci modernizácie začala naša knižnica. Pri nich však nekončia. Počas leta sa zamestnankyne knižnice pustili aj do katalogizácie. Postupne by mal byť nahodený celý knižný fond do knižničného programu, cieľom je robiť výpožičky a mať prehľad celého fondu online.
„Internet v knižnici a online katalóg sú súčasťou zmien, ktoré v rámci modernizácie našej knižnice pripravujeme,“ hovorí Štefan Maceják, poverený vedením oddelenia školstva, kultúry a projektových činností. 
Od školského roka, ktorý sa práve začína, plánuje knižnica zaviesť na detskom oddelení aj pasovanie mečom za čitateľa knižnice. „Každý prváčik tu zloží sľub, že bude pravidelne raz do mesiaca navštevovať knižnicu a prečíta aspoň jeden titul z našej ponuky,“ približuje pasovanie knihovníčka Katarína Suroviaková
Od septembra chce knižnica pokračovať v podujatiach pre predškolákov a aj v čítačkách pre dospelých priamo v priestoroch na Sekurisovej. Na jeseň plánuje ďalšiu knižnú burzu. K ďalším budúcoročným plánom patrí aj mini letná čitárnička.                   
(lum)
Na krste mrvili aj bratislavské rožky
Do Bratislavy prišiel pred 42 rokmi, dlhý čas pozoroval, ako sa mení mesto. Aj vďaka tomu vznikla zatiaľ posledná knižka Ivana Szaba. V Dúbravke žije tento prozaik, spisovateľ faktu, ale aj maliar už roky, aj preto sme sa boli pozrieť na krste jeho poslednej knižky.
Autor je trojnásobným laureátom medzinárodnej Ceny Egona Ervína Kischa a od roku 2006 aj laureátom Ceny Vojtecha Zamarovského.
Krst jeho posledného diela bol neobvyklý. Na knižku namrvili spisovateľove vnučky Kristínka a Ivanka bratislavské rožky, krst sprevádzali aj husle v interpretácii vlastnej skladby Rastislava Šipoša.
Prečítaný úryvok z knihy priblížil jednu z epizód, príbeh. Kniha ich obsahuje množstvo, zaujímavo v nej text dopĺňajú  fotografie Vladimíra Fecku a súkromná zbierka dobových pohľadníc Michala Ziku. Príjemné čítanie aj  o našej Bratislave.                                      
(ks)
Dúbravčania sa pristavili pri dvojkríži
Napriek horúčave sa prvý júlový piatok stretli Dúbravčania pri dvojkríži, aby si spoločne pripomenuli vierozvestcov svätého Cyrila a Metoda. Štátny sviatok, ktorý pripomína týchto solúnskych bratov, bol síce až v nedeľu, no ako povedal vicestarosta Ľuboš Krajčír, nie je podstatný dátum, kedy sa ľudia pristavia, podstatné je, že si dielo uctia myšlienkami a aj takýmto stretnutím, ktoré v Dúbravke zorganizovala Matica slovenská.
Na úvod predniesol vlastnú báseň Vierozvestci Miloslav Peniaštek, autor viacerých kresťanských básní. Po príhovoroch zaznel aj novosloviensky popevok básnika Viliama Turčányho v prednese učiteľky Vierky Moravčíkovej a pár slov o živote sv. Cyrila a Metoda povedal František Švába. V sprievode tónov piesne „Aká si mi krásna“ sa potom položili kvety a veniec ako spomienka, že Dúbravčania nezabúdajú na tých, ktorí nám priniesli písmo.
Desaťmetrový dvojkríž za Kostolom Ducha svätého stojí v Dúbravke od roku 2013, keď ho vztýčili pri príležitosti 1150. výročia príchodu Cyrila a Metoda na naše územie.                                 
(ks)
Vynikajú v matematike aj orientačnom behu
Reprezentácia školy, úspech na pretekoch v orientačnom behu, matematický talent, víťazstvo, dokonca v celomestskej literárnej súťaži či nezištná pomoc iným.  
Aj takí sú naši žiaci základných škôl - ZS Beňovského, ZS Nejedlého, ZŠ Pri kríži, ZŠ Sokolíkova. Tých najlepších mestská časť, ako býva zvykom, ocenila v mene starostu Dúbravky. 
Ôsmi vybraní najlepší sa preto stretli tesne pred prázdninami na miestnom úrade. Zoznámili sa s priestormi, vicestarostom Ľubošom Krajčírom a aj medzi sebou navzájom. Podebatovali, čo ich v škole baví a čo už menej.
Každá zo štyroch škôl totiž vybrala len dvoch  žiakov, jedného za prvý a jedného za druhý stupeň. Keďže sa via-
cerí úspešne zúčastňujú rôznych súťaží,  kde reprezentujú Dúbravku, vicestarosta odovzdal deťom knižky o Dúbravke. Aj takého dúbravské čítanie tak mali deti na prázdniny.                 
(lum)
Dúbravskí jubilanti  oslavovali spoločne
Vonku ukazoval teplomer vyše tridsať stupňov, no v červenej sále Domu kultúry Dúbravka bolo príjemne. A to nielen vďaka chládku, ktorý bol v sále, ale vďaka spoločnosti, programu a atmosfére. 
Spoločné júlové popoludnie tu strávili jubilanti, čiže seniori s trvalým pobytom v našej mestskej časti, ktorí v tomto čase oslavovali 70, 75, 80, 85 či 90 rokov. Tých najstarších 90-ročných prišlo päť – Margita Takáčová, Gustáv Varga, Anton Ochránek, Štefan Turian a Karol Valentík. Všetkých oslávencov bola vyše stovka.
Zaželal im vicestarosta Ľuboš Krajčír. Požičal si aj slová klasika, herca Mariána Labudu, ktorý hovorieva, keď je človek zvedavý, tak ešte nemôže byť starý.
A seniori boli zvedaví na program. Piesňami a najmä tancom urobil náladu folklórny súbor Klnka, mnohí si podupkávali či tlieskali do rytmu. 
Neskôr si seniori pri hudbe zaspomínali a podebatovali nielen o Dúbravke kedysi. 
Mnohých starších sprevádzali na akcii mladší členovia rodiny, deti. Podujatie tak napriek názvu jubilanti spojilo viaceré generácie.
Takéto posedenia s jubilantmi organizuje mestská časť pravidelne, väčšinou raz za štvrťrok. Hlásiť sa netreba, pozvánky posiela oddelenie sociálnych vecí a zdravotníctva.
(lum)
Dopravné stretnutie pre malých aj veľkých
„Takto vidí človek, ktorý má 1,5 promile alkoholu,“ hovorí mladá policajtka a podáva ľuďom špeciálne okuliare. Vyzerajú skôr ako staré potápačské, no pohľad cez ne prekvapí. 
„Človek, ktorý pil, si to ani neuvedomuje, že takto vidí,“ vraví policajtka. Nedávno vraj zastavili šoféra s viac než tromi promile alkoholu. 
Stretnutie, ukážky a debata s policajtmi bola len jednou z aktivít na júlovom podujatí Detského dopravného ihriska ZO Junior pre rodiny s deťmi. Pod ďalším prístreškom sa dala vyskúšať prvá pomoc, na dopravnom ihrisku a jeho križovatkách zas jazda na bicykli, organizovaný prechod chodcov či kľučkovanie okolo kužeľov na čas. Pre všetkých dopravných fanúšikov tu boli aj rady, ako vybrať správny bicykel, prezrieť sa dali aj modely lietadiel, rakiet, sem-tam nad ihriskom poletoval aj drón tunajších modelárov. Hoci záver akcie osviežil letný dážď, stihlo sa takmer všetko, no najmä zabaviť sa nielen v dopravnom duchu. S podobnými aktivitami chce Detské dopravné ihrisko pokračovať a areál otvárať verejnosti. Uvidíme, či sa to podarí.                         
(lum)
Putovali sme po ihriskách. Chystáme obnovu
Po výmene piesku vo všetkých využívaných pieskoviskách a v materských školách, mestská časť plánuje rekonštrukciu ihrísk. Chce obnoviť jedno v každej v takzvanej „spádovej“ oblasti. Radšej mať menej obnovených a bezpečných ihrísk ako
viacero, ktoré sú neoplotené, často len čisto pieskoviská. Do terénu preto počas leta vyrazili vicestarosta Ľuboš Krajčír, Tomáš Husár, miestny poslanec  a člen komisie životného prostredia spolu s Dúbravskými novi-
nami. Prezreli stav preliezok a hracích prvkov, oplotenie, popýtali sa návštevníkov na spokojnosť a nedostatky. Vybrané spádové ihriská chce Dúbravka postupne obnovovať, časť z vlastných zdrojov, väčšinu však z externých -  z grantov či v spolupráci so súkromnými partnermi.  Projekty sa už chystajú. 
Dúbravka má celkovo 53 ihrísk, z tohto na 30 sú hracie prvky. Celkovú kontrolu všetkých hracích prvkov na ihriskách robil počas tohto roka Referát územného rozvoja a životného prostredia miestneho úradu. Cieľom revízie bolo zistiť, aká je bezpečnosť hracích prvkov, predísť prípadným úrazom, no aj problémom, keďže všetky hracie prvky musia spĺňať bezpečnostné normy EU a STN.                                      (lum)
Koncerty pod hviezdami aj stojky na hlave
Sting či Leonard Cohen v Dúbravke? V amfiteátri bolo počas leta možné všetko. 
Najmä keď sa tu v rámci turné zastavil výborný slovenský gitarista svojského štýlu Peter Luha s ďalšími známymi hudobnými hosťami - Mariánom Jaslovským (saxofón, priečna flauta, midi inštrument AKAI EWI), Richardom Ciferským (banjo) a Andrejom Jenigom (basgitara, vokál). Nechýbal ani svit mesiaca, náhodní aj nenáhodní poslucháči a k tomu atmosféra koncertu pod hviezdami. 
Taký bol koncert 22. augusta. Vznikol spoluprácou Mestskej časti Bratislava Dúbravka a Bratislavského kultúrneho a informačného strediska, ktoré Kultúrne leto a Hradné slávnosti v 
meste organizuje. 
Počas leta podobne ožil amfiteáter ešte šesťkrát. Piatimi podujatiami a jedným koncertom 12. augusta. Vtedy patrilo pódium českej skupine Hop-trop a amfiteáter sa zaplnil, ľudia si spoločne spievali známe „hop-tropácke“ pesničky ako Tři kříže, Amazonka či Betty.
Niektoré z akcií skomplikovali vysoké letné teploty, iné dážď, zábavu však neprekazil. Najmenším presťahovanie programu pod krytý prístrešok pri podniku Duna vedľa dúbravského amfiteátra nevadilo. Maľovalo sa na tvár, žonglovalo s CirKus-kus, skákalo, stálo na hlave a lozilo.
Vedenie mestskej časti chcelo Kultúrnym letom v Dúbravke oživiť amfiteáter a ľuďom dopriať kultúrnu zábavu priamo doma, na sídlisku so svojimi susedmi. Snáď ste si zo stretnutí s letnou kultúrou vybrali, o rok pokračujeme.                 
(lum)
More do hodiny? Jazero s vlnami i slanou vodou
Kde sa spája voda, výlety do národného parku, cyklistika, ihriská pre deti a prechádzky pre seniorov? Nie ďaleko. Šéfredaktorka novín Lucia Marcinátová dnes pozýva na výlet do okolia najväčšieho stepného jazera v Európe.
Náročnosť: Nízka, vhodná pre deti aj seniorov
Cyklotrasa: značená

Vlny a surfisti, hrady v piesku, vánok vo vlasoch, nad hlavou slnko a čajky. More. Od Bratislavy 60 kilometrov? Sen.
Dá sa však prežiť hodinku od Bratislavy. Voda síce nebude slaná a priezračná, vlny nebudú veľké a slnko nás tak nespáli, no pláže, plytká vodička a okolie zabavia nielen deti, ale starších či športovcov. Najväčšie stepné jazero v Európe, Neziderské jazero, Neusiedlersee alebo Fertő Tó, v Rakúsku, blízko našich hraníc.
Hoci sa prázdniny už skončili, na výlet a pri dobrom počasí aj s kúpaním sa oplatí vyraziť. Burgenland je navyše vinárskou oblasťou, vínna turistika a jesenná sezóna vinobraní tu taktiež má svoje čaro. 
Počas leta sme boli otestovať, ako to tam vyzerá. Odišli sme s kilometrami v nohách na bicykli, opálení, s úsmevom na tvári, s množstvom fotografií, zážitkov a aj s množstvom otázok a nápadov na krásne cyklotrasy, odpočívadlá, vyhliadkové veže či takmer dokonalé ihriská pre deti. U nás snáď budúcnosť, u rakúskych susedov realita.

Slaná voda aj tu
Ako sa tam dostať? Možností je viac, cesta nenáročná. Či už pôjdete na bicyklovačku v okolí jazera, alebo len kúpačku, poznávačku či „polihovačku“. Jazero je ľahko dostupné autom, bicyklom a z vlakovej stanice Petržalka aj vlakom.
Neusiedler ako jazero naši susedia nazývajú, má rozlohu spolu s rákosím viac ako 320 km² (240 km² Rakúsko, 80 km² Maďarsko), je 36 kilometrov dlhé, 6 až 14 kilometrov široké, priemerná hĺbka je len 1 –1,5 metra. Zaujímavosťou je, že v južnej časti je vraj voda slaná, piť a skúšať kde, však neodporúčame.
Čo však odporúčame, je vyraziť sem aj na viac dní, pozerať a užívať si, pretože je naozaj čo. Ceny ubytovaní či jedla v reštauráciách síce nie sú moc priateľské, no v rámci ceny ubytovania dostanete zväčša aj takzvanú Neusiedler See Card. S ňou už potom nemusíte riešiť 
žiadne dodatočné vstupné na ja
zerné a plážové kúpaliská či 
vstupné do múzeí a exkurzií po Národnom parku Neziderské jazero Seewinkel. Karta tiež ponúka rôzne zľavy, napríklad na požičanie bicykla i plavbu kompou.

Kone, kravy, mangalice
Výhodou je, že jazero a okolie naozaj nenudí. Pre deti sú tu ozaj výborné pláže a ihriská, až priam „rezort“ pre rodiny, kde na pláži nájdete prebaľovacie pulty, špeciálne hygienické miestnosti a podobne, je v Podersdorf am See, dedinke s plážou priamo pri jazere. 
O Neusiedleri sa však hovorí ako o raji pre cyklistov. Bicykel tu je ideálny na výlety a spoznávanie. Okolo jazera vedie cyklocesta B10 Neusiedler See-Radweg. Je dlhá 133 kilometrov, pričom z toho 38 ide po maďarskom území.
V roku 2001 bol región Neziderského jazera v okolí jazera vyhlásený za svetové kultúrne dedičstvo UNESCO a patrí tak k jednej z 850 kultúrnych a prírodných pamätihodností na svete. Je to naozaj poznať.
Počas cesty sme mohli napríklad obdivovať voľne pasúce sa kravy aj kone, mangalice, ktoré pýtali jedlo, útulné a zastrčené „Weinstube“ – vinotéky či močariská, jazierka, stopy zvierat i soli v zemi.  Východná časť má totiž stepný charakter a je tu veľa menších jazierok a niekoľko ďalších cyklochodníkov. 
Obchádzali sme kačky, rybárov nahadzujúcich udice priamo z cyklotrasy do jazera.
Trasa B10 dostala v roku 2007 nové odpočívadlá, po ceste sú rôzne vyhliadky, veže. Narazili sme dokonca aj na vyhliadkovú vežu pre vozíčkárov, čo sa týka bezbariérovosti pri plážach, vstupoch aj hoteloch ostáva len skonštatovať, áno, takto to má vyzerať...
Kto nefandí bicyklu, môže vyskúšať Nordic Walking, čiže chodenie s paličkami, ktoré vzniklo spojením chôdze a behu na lyžiach. Možnosťou je aj pešia či automobilová poznávačka miest, pamiatok a zaujímavostí tejto časti Burgenlandu. 
Neusiedler See Card je na to priam ideálna, ponúka dokonca aj bezplatnú prehliadku nášho hlavného mesta. Na záver výletu sa môžete teda zahrať aj na turistu vo vlastnom meste, otestujete i naše služby a možno sa dozviete o Bratislave niečo úplne nové. Stačí vyskúšať.
Lucia Marcinátová
Naše tipy
Pre deti – pláž a ihriská v Podersdorf am See a Weiden am See;
Jazerné kúpaliská  - Breitenbrunn, Neusiedl am See, Mörbisch am See, Rust atď.;
Rust – mesto bocianov a pamiatkovo chránené staré mesto, rybársky kostol v Ruste – najstarší kostol v Burgerlande;
St. Margarethen – rímske zrúcaniny a kamenné sochy z medzinárodného sochárskeho sympózia;
Cyklotrasy a kompy pre cyklistov;
Ochutnávky vín a návšteva vinoték a vinohradov.
Krok za krokom pre krajší dvor pre škôlkarov
Aktívni rodičia sa chytili iniciatívy a malí škôlkári už majú pestrejší školský dvor.
Sme trošku atypickou škôlkou, ktorá vznikla pred dvoma rokmi presťahovaním dvoch tried z materskej školy na Pekníkovej do zrekonštruovaných priestorov na ZŠ Nejedlého, kde pribudli ďalšie dve triedy. 
Boľavým miestom našej materskej školy na Nejedlého ulici je školský dvor. Tvorí ho veľká betónová plocha s malou plochou trávnika a stromov a ihrisko s dvomi preliezačkami a tromi pružinovými hojdačkami. Málo pre skoro stovku škôlkarov... 

Najskôr jednoduché zmeny
Rada rodičov s novou pani riaditeľkou sa rozhodla, že s tým skúsi niečo urobiť. A toto boli naše prvé a úspešné kroky.
Začali sme plánom zveľadenia ihriska. Jedna z našich mamičiek, architektka, navrhla zopár jednoduchých zmien na začiatok. Vysadenie kríčkov zväčší plochu zelene, namaľované ploty a steny rozveselia šedú betónovú plochu, natiahnutá tieniaca sieť aspoň opticky oddelí dvor škôlky od okoloidúcich a návštevníkov priľahlého detského ihriska a reštaurácie.
Podali sme si žiadosť o grant do Nadácie Pontis v grantovom programe Naše Mesto. Boli sme úspešní, a tak sme sa mohli začať pripravovať na júnové podujatie. 
Na jar sme nakúpili kríky a vysadili ich na trávnatú plochu okolo plota. Do práce sa nadšene zapojilo 114 rodičov s deťmi a aj pani učiteľky. Nasledovala príprava na akciu Naše Mesto – nakúpili sme farby, štetce, pracovné rukavice a pomôcky, plánoval sa postup prác, aj občerstvenie pre dobrovoľníkov a rodičov s deťmi. 
V piatok, 12. júna sa na školskom dvore postupne vystriedalo 35 praco-
vitých dobrovoľníkov z rônych firiem. Vďaka ich obrovskému nasadeniu sme stihli všetko, čo sme si naplánovali – vyčistili, namaľovali a zatienili sme 111 metrov plota, základnou farbou sme natreli steny školskej budovy (skoro 100 m²).

Farbenie aj piknikovanie
Na ďalší deň mohli prísť rodičia s deťmi ozdobiť steny i maľbami. Pripravené biele steny sa vďaka 55-tim rodičom deťom a pani učiteľkám čoskoro zaplnili obrázkami. Zvýšili nám farby, a tak dostali nový pestrofarebný náter aj 
vstupné schody do materskej školy. Kus steny natretý čiernou tabuľovou farbou bude slúžiť na kreslenie kriedami. Po dobre vykonanej práci nasledovalo grilovanie a malý piknik v tieni stromov.
Vďaka firemným dobrovoľníkom, rodičom, učiteľom i deťom, a finančnej podpore z Nadácie Pontis i zo strany materskej školy a miestneho úradu sa náš školský dvor stal krajším miestom. 
Zostáva ešte veľa  krokov a bude treba množstvo prostriedkov, aby dvor spĺňal potreby škôlkarov na bezpečný a príjemný hrací priestor. Sme pripravení hľadať ďalšie cesty, ako to dokázať. 
Tešíme sa, že mestská časť, aj prostredníctvom Dúbravských novín, dáva inšpiráciu, akým spôsobom sa ľudia môžu zapájať do zlepšenia prostredia, v ktorom žijú. 
Gabriela Brejková
Pestrý deň spestrili aj naši hasiči
Na Pestrom dni sa súťažilo, určovali sa vtáky a dreviny a aj sa hasilo.
Každoročne organizuje Bratislavský kraj a DSS Rozsutec v spolupráci s dobrovoľníkmi z Mestských lesov, z Lamača, dúbravskými dobrovoľnými hasičmi a Slovenským Červeným krížom Pestrý deň pre ľudí s postihnutím z Bratislavského samosprávneho kraja.
Tento rok bolo medzi trinástimi súťažiacimi družstvami aj družstvo z Centra sociálnych služieb Turie zo Žilinského kraja, ktoré tu reprezentovalo  svoj kraj naozaj dôstojne. 
Súťažiace družstvá si zmerali sily v určovaní drevín a spevavcov na Náučnom chodníku, ktorým ich sprevádzali lesníci Rudolf Ivičič a Peter Pivko z Mestských lesov v Bratislave. V znalostiach a praxi z prvej pomoci ľudí s postihnutím inštruovali a hneď aj skúšali dobrovoľníci z Červeného kríža, hasiť oheň sa učili pri hasičoch z Dobrovoľného hasičského zboru Dúbravka. Družstvá nazbierali svoje body do konečného hodnotenia aj v hode granátom. 
Pri vyhodnotení Vladimír Kutka, riaditeľ Mestských lesov v Bratislave, informoval súťažiacich, akými rôznymi spôsobmi Mestské lesy zveľaďujú a chránia prírodu.
Chceme poďakovať všetkým dobrovoľníkom, kolegom z DSS Rozsutec, ktorí Pestrý deň obetavo, radi a s invenciou zorganizovali a ďakujeme aj za bezplatný prenájom Partizánskej lúky, kde každoročne oslavujeme radosť z pohybu, súťaženia a ľudskej vzájomnosti.
Magdalena Mihaliková, DSS Rozsutec
Zber starých elektrospotrebičov
V sobotu 19. septembra 2015 odvezieme bezplatne obyvateľom Dúbravky  nepotrebné elektrospotrebiče na ekologickú recykláciu. 
Ako na to?
1. Najneskôr do 16. septembra 2015 kontaktujte  Miestny úrad mestskej časti Bratislava – Dúbravka:   ● počas úradných hodín na tel.čísle: 02/601 01 154 alebo 02/6010 1153, ● non-stop e-mailom: uhlarikova@dubravka.sk  alebo skacanova@dubravka.sk  
2. Nahláste údaje: ● druh a počet spotrebičov, ktoré potrebujete odviezť 
● meno, priezvisko, telefón,  adresu, z ktorej potrebujete spotrebiče odviezť 
3.  V deň zberu 19. septembra 2015 do 8.00 hod. ráno vyložte elektroodpad  do vchodu bytového domu resp. za bránu rodinného domu. Nevykladajte ich na ulicu alebo k ceste. V prípade, že elektroodpad vyložíte von, zoberú ho nelegálni zberači. Tí ho neodborne rozoberú, nepredajné komponenty odhodia a vytvoria čierne skládky vo vašom okolí.
Aby sme v priebehu dňa stihli odviezť spotrebiče zo všetkých adries, elektroodpad nevynášame z bytov, pivníc či povál. Ak sa nám nepodarí od vás prevziať nahlásený odpad do 14.00, kontaktujte v priebehu polhodiny linku zberu: 0911 250 211.
Dúbravské rozprávky
Pudingov prvý domov

Milí kamaráti. Pamätáte si ešte, ako náš malý nezbedník – kocúrik Puding – vypadol zo štvrtého poschodia, z okna pána Učiteľa? Ak ste sa naľakali, nebojte sa, dopadol celkom mäkkučko na všetky štyri labky. Pamätáte? Živý a zdravý sa ocitol v záhradke pani Ružovej pod rozkvitnutým rododendrónom.
Puding sa po páde náramne rozosmial. Netušil, že mačacie labky fungujú ako padák. A trošku sa aj smial zo strachu, ktorý mu prebehol celým kožúškom. Otriasol sa a dal si hneď mačaciu sprchu. Že neviete, čo to je? No predsa mačičky sa umývajú svojím jazýčkom. Vďaka svojej ohybnosti si dočiahnu skoro na každučké miesto na kožúšku.
Poďme sa však spoločne pozrieť, čo práve zažila pani Ružová. Lebo tá zmenila farbu tváre niekoľkokrát. Z bielej na červenú, modrú, aj zelenú...
Dnes je veru krásny deň,
Otvorím si okno len..
Do záhrady vykročím,
Sotva hlavu vytočím..
Z oblohy tu pršia mačky?
Hneď ma vystrie hore značky..
Pani Ružová sa tak zľakla padajúceho Pudinga, že sa celkom prekopŕcla do krtinca vedľa rododendrónu. Dosadla naňho ako na mäkkučký vankúšik..
Učili ma dobrých mravov,
Ja som Puding – pravou? Ľavou?
Ktorú labku podať mám?
Predstaviť sa neváham.
Až keď kocúrik Puding vyrozprával pani Ružovej svoj príbeh, opäť sa jej do líc vrátila ružová farba. Veď čo poviete? Mohli by z neba pršať mačky?

Pani Ružová dovolila Pudingovi u nej v záhradke bývať. Doniesla mu aj mäkkučký vankúšik na spanie. Nebojte, nie ten z krtinca. Dokonca Puding dostal aj svoju prvú misku na papanie. Dokonca ešte jednu na vodu. 
A tak si náš kocúrik Puding našiel prvý ozajstný domov. Ale keď zaspával, tíško si zaspomínal... Ako sa má prvák Félix? A čože robí pán Učiteľ? A psík Beny? Kde sú všetci moji priatelia? Uvidím ich ešte?
Smutné očká stláča,
Vaše malé mača!
Zuzana Tkáčiková
Dúbravka bez futbalových dorastencov 
V novej futbalovej sezóne, ktorá sa teraz rozbieha, má naša Dúbravka  v súťažiach opäť menej  družstiev. Má iba jedno mužstvo dospelých (muži FK Dúbravka v piatej lige), keď muži FC ŠKP Inter (štvrtá liga), ženy a juniorky FK Dúbravka (prvé ligy) sa po polovici v minuloročnej sezóne zo súťaží odhlásili. 
Čakalo sa, že ženy budú pokračovať v druhej lige, ale nestalo sa tak.                                                                                                                            A čo je ešte horšie, naša mestská časť nemá v tejto sezóne ani jedno mužstvo v súťažiach mladšieho a staršieho dorastu. Ako je známe, mládežnícke družstvá od prípraviek až po dorastencov dohrali sezónu 2014/15 pod názvom FC ŠKP Inter Dúbravka a k 30. júnu tento klub zanikol. Areál slúži od prvého júla pre potreby Športového centra polície (ŠCP), predtým Stredisko štátnej športovej reprezentácie MV SR.                                                                                                                                                                                                                    Pri zániku FC ŠKP Inter Dúbravka si možno ani skôr narodení neuvedomujú, že klub by si na budúci rok pripomenul 70. výročie založenia. Klub vznikol v roku 1946 pod názvom Telovýchovný klub národnej bezpečnosti (TKNB). Potom sa menili názvy, ale viacerí z nás si už pamätajú TJ Červená hviezda Bratislava (1956-1990).                                                               Najmä futbalistov, ktorí sa v roku 1959 stali majstri Československa s jede-
násťbodovým náskokom pred pražskou Duklou. Dres ČH vtedy obliekali napríklad Buberník, Kačáni, Scherer, Tichý, Pavol Molnár, G. Mráz, Dolinský, Gajdoš, Cimra, Švec a Matlák. Trénerom mužstva bol Karol Borhy.
V roku 1990 futbal prešiel do Slovnaftu a v podstate bol založený nový klub ŠKP Bratislava. O sedem rokov neskôr ŠKP pôsobil v Devíne a v roku 2003 sa presťahoval do Dúbravky. Najprv pod názvom FC ŠKP  a keď sa zdalo v roku 2009, že sa zlúči s FK Inter, tak tento klub dali aj do názvu. K zlúčeniu neprišlo. Nie je bez zaujímavosti, že druhý pokus zlúčiť tieto kluby bol pred rokom a opäť bol neúspešný. Údajne pre vyššie záujmy. A tak 30. júna 2015 klub FC ŠKP Inter Dúbravka definitívne skončil. Už skoro dvadsať rokov pôsobil v klube v rôznych funkciách Vladimír Kormaník (na snímke).                                                                                                        
„Je dobré, že futbal na Krčacoch zostáva. Zatiaľ aspoň pre mládež. Nadšenci na čele s pánom Gubricom založili v Dúbravke občianske združenie pod názvom Futbalový klub polície Dúbravka. Treba sa poďakovať MV SR, že naši mladí futbalisti môžu zadarmo trénovať a hrať majstrovské stretnutia a navyše náklady na energie, vodu a údržba areálu, sú tiež v jeho v réžii. Navyše tu budú hrať svoje druholigové stretnutia mladší a starší dorastenci FK Inter Bratislava,“ s radosťou konštatoval Kormaník.                                                                                       
Keď bolo jasné, že ŠKP Inter končí, tak sa oživila myšlienka spojenia dvoch dúbravských futbalových klubov. Najvyšší predstavitelia FC ŠKP Inter a FK Dúbravka Miroslav Mravec a Miroslav Janky sa niekoľkokrát stretli, ale nakoniec k dohode nedošlo. Hlavné slovo však k tomu mali rodičia mladých futbalistov a tak  najmä dorastenci odišli na hosťovania či prestúpili, napríklad do SDM Domino.
K momentálnej situácii v novom klube FKP Dúbravka V. Kormaník hovorí.: „Klub má starších a mladších žiakov v druhej lige, tri družstvá prípraviek a dve predprípravky. Uvažujme, že od budúcej sezóny prihlásime do súťaže mladších dorastencov. Základ by mali tvoriť terajší starší žiaci. Verím, že sa v tejto sezóne nestratia v druhej lige.“ Vladimír Kormaník zo skromnosti nepovedal, že už päť rokov je nielen vedúcim tohto mužstva, ale aj jeho sponzorom.                                                                                                                                     Dodajme, že predsedom občianskeho združenia FKP Dúbravka je spomínaný Štefan Gubrica, jeho  členmi sú Richard Rácz, Peter Mozola, Zdeno Špitalský, Peter Markovič a Richard Zukal.
Jozef Petrovský        
Hokejisti boli na ľade už v júli 
Keď sa jeseň spýta mladých hokejistov ŠHK HOBA čo robili v lete, môžu pokojne povedať, že po krátkom oddychu už koncom júla alebo začiatkom augusta začali s prípravou na novú sezónu. Ako nám povedal športový riaditeľ klubu Braňo Semančík, ako prví začali s prípravou dorastenci.      
Postupne sa pridali juniori, starší a mladší žiaci a prípravky. Semančík: „Dorastenci si už 24. júla  rozložili svoj stan v neďalekom Lamači, kde počas celého týždňa okrem tréningov na suchu využívali na svoju prípravu aj ľadovú plochu miestneho zimného štadióna. Juniori začali s prípravou o tri dni neskôr ako dorastenci, pričom využívali počas celého týždňa priestory v okolí nášho zimného štadióna na dvojfázové tréningy všeobecnej prípravy.“
Zodpovedne sa na novú sezónu pripravujú aj žiaci. „Žiaľ, deviataci (roč. 2001) začali neskôr ako tréneri plánovali, lebo v čase dohodnutého začiatku bola väčšina hráčov s rodičmi na dovolenkách. Prvý raz sa stretli až desiateho augusta. Ôsmaci začali s tréningami v Lamači už prvého augusta. O deň neskôr odštartovali prípravu mladší žiaci letným sústredením v Liptovskom Mikuláši.  Okrem prípravy na ľade absolvovali aj turistickú vychádzku v západných Tatrách,“ hovorí Semančík.
Dorastenci ŠHK HOBA v prvej lige sa v úvodných dvoch dvojkolách predstavia na domácom ľade. Najprv privítajú počas prvého septembrového víkendu Levice, o týždeň neskôr Piešťany. V treťom dvojkole vycestujú do Prievidze. Žiakov rozdelili do dvoch skupín. ŠHK HOBA je zaradený v B skupine spolu so Slovanom Bratislava, Ružinovom, Skalicou, Trnavou a Okanaganom Tiger Viedeň (Rak.). V úvodnom kole budú starší žiaci (U15 a U14) hrať v Petržalke s Viedňou. Mladší žiaci HOBY (U13 a U12) privítajú tohto súpera na domácom ľade.
 (pej)
Matej Tomek: V duchu som to očakával                       
Keď koncom júna vyšli Dúbravské noviny, na Floride vrcholil vstupný draft NHL za rok 2015. Nakoľko ďalšie noviny všetkých Dúbravčanov vychádzajú až teraz, k veľkému úspechu mladého brankára Mateja Tomeka, jeho klubu ŠHK HOBA a v podstate aj samotnej Dúbravky, sa vraciame.              
Celkovo si zámorské kluby v tohtoročnom drafte v BB&T Center v Sunrise vybrali päť Slovákov. Najvyššie draftovaným slovenským hokejistom v NHL za rok 2015 je Erik Černák. Košického obrancu si v druhom kole z celkovo 43. miesta vybral tím Los Angeles Kings. Slovenskou draftovou dvojkou sa stal brankár Matej Tomek. V 3. kole z celkovo 90. pozície si ho vybrala hokejová organizácia Philadelphia Flyers.                                                                   
Odchovanec bratislavského klubu HOBA bol v preddraftovom rebríčku piaty medzi brankármi pôsobiacimi v zámorí. V ostatnej sezóne chytal za Topeku RoadRunners v NAHL a teraz ho čaká pôsobenie v univerzitnej súťaži v tíme zo Severnej Dakoty, ktorého doterajší tréner Dave Hakstol sa stal novým kormidelníkom Flyers. Aj z tohto dôvodu siahol po Tomekovi, keďže ho v poslednom čase pozorne sledoval.  Účinkoval aj v mládežníckych tímoch Slovana  a v tomto roku bol účastník MS do 18 rokov.                                                        
"Som nesmierne šťastný, že si ma vybral práve známy klub Flyers. Celý priebeh draftu som si snažil užiť, ale ako čas ubiehal, bol som stále netrpezlivejší a čakal som na výsledok," povedal po drafte talentovaný 18-ročný Matej Tomek. "Myslím si, že môžem byť spokojný. Bol to jeden z tímov, čo som v duchu očakával, ale netušil som to."                                                   
Matej Tomek pred niekoľkými dňami už odletel za veľkú mláku. Ešte predtým zorganizoval športový riaditeľ ŠHK HOBA Braňo Semančík jedno milé stretnutie. Matej v prítomnosti svojho otca sa stretol s vedením našej mestskej časti. Starosta Martin Zaťovič i jeho zástupca Ľuboš Krajčír sú veľkými športovými fanúšikmi, teda aj hokeja a preto bolo o čom diskutovať. Pochopiteľne najviac sa hovorilo o hokeji.
Na záver tohto milého stretnutia Martin  Zaťovič, Ľuboš Krajčír a Braňo Semančík ešte raz vyslovili hrdosť nad skutočnosťou, že už aj Dúbravka bude mať zastúpenie v NHL a  popriali nádejnému brankárovi za veľkou mlákou veľa športových úspechov. Ubezpečili ho, že mu bude držať palce celá Dúbravka.                              
(pet)   
Jesenný žreb futbalistov
V tejto sezóne má Dúbravka vo futbale iba jedno mužstvo mužov. A to FK Dúbravka, ktorý vypadol zo štvrtej ligy do piatej. Oblastný futbalový zväz Bratislava – mesto  zriadil od tohto ročníka aj šiestu ligu. Pripomíname, že v predchádzajúcej sezóne bol účastníkom štvrtej ligy aj FC ŠKP Inter Dúbravka, ktorý sa po jesennej časti zo súťaže odhlásil. Na žiadosť viacerých dlhoročných verných priaznivcov FK Dúbravka na čele s Jozefom Mrázom, uverejňujeme jesenný žreb mužstva. 
Prvý zápas v tejto sezóne odohralo mužstvo doma 15. augusta s Miloslavovom a vyhralo 4:0. O týždeň sa predstavilo na Domine. Ďalšie domáce zápasy FK Dúbravka:                                                                                                                                                 
■ 3. kolo: 29. august (sobota), 17.00 
FK Dúbravka - TJ Malinovo.                                               
■ 5. kolo: 12. september (sobota),16.30
FK Dúbravka – ŠK Igram.                                             
■ 7. kolo: 26. september (sobota), 16.00 FK 
Dúbravka – NMŠK 1922 Bratislava.                          
■ 9. kolo: 10. október (sobota), 15.30
FK Dúbravka – FA Bratislava.                                            ■ 11. kolo: 24. október (sobota), 14.00 
FK Dúbravka – ŠK Nová Dedinka.                                    ■ 13. kolo: 7. november (sobota) 13.30
FK Dúbravka – FKM Karlova Ves.                                    
Pre tých priaznivcov, ktorí chcú povzbudiť mužstvo aj na ihriskách súperov, uvádzame ich vyžrebovanie:
■ 4. kolo: 6. september (nedeľa) 16.30
TJ Jarovce – FK Dúbravka.
■ 6. kolo: 20. september (nedeľa)16.00
OŠK Chorvátsky Grob.
■ 8. kolo: 4. október (nedeľa) 15.30
ŠK Čataj FK – FK Dúbravka.
■ 10. kolo: 18. október (nedeľa) 10.30
FC Petržalka akadémia – FK Dúbravka. 
■ 12. kolo: 1. november (nedeľa) 13.30
FK ŠK Danubia – FK Dúbravka.
Jarná časť sa začne 19. marca a FK Dúbravka sa predstaví na ihrisku v Miloslavove.                 
 (pet)

Príďte stráviť pár chvíľ 
do príjemného prostredia 
kaviarne-cukrárne Sweet caffe na Saratovskej ul. pri Bille 
a vychutnať si najkvalitnejšiu kávu Musetti.
K tomu niečo sladké - skvelé domáce zákusky.
Pripravíme pre vás aj malú oslavu s chlebíčkami 
misoudom.panini a miešanými nápojmi.
Tešime sa na vašu návštevu.
Sweet caffe, Saratovska 6/c, Dúbravka.