Ihrisko oslávili hľadaním pokladu
Slalom na kolesách, balansovanie s lyžičkou, prekážková dráha, hádzanie. Cesta za pokladom nebola jednoduchá, deti museli zdolať úlohy, zápasiť proti dospelým s lanom, poradiť si s únosom od starostu Martina Zaťoviča na políciu a najmä sa pritom poriadne zabaviť. Poklad nakoniec našli, v podobe drobností a pozorností pre malých Dúbravčanov, skutočným pokladom však boli nové hracie prvky, ktoré sa krstili. S takým cieľom zorganizovalo Občianske združenie Späť pod stromy Letnú slávnosť. Ihrisko pri lekárni na Nejedlého sa za dva roky zmenilo na nepoznanie, ožilo, naplnilo sa, dostalo zmysel. Rovnako ako aj snaha Dúbravčanov z Občianskeho združenia Späť pod stromy. Nech to „pri lekárni“ naďalej prekvitá...    
Stoja v centre Dúbravky, chátrajú. Pošta aj ubytovňa
Keď sa mestská časť vlani pýtala obyvateľov, čo považujú za priority a čo je podľa nich prvoradé riešiť, stovkám Dúbravčanov prekážali „strašiaky“ mestskej časti. Na sociálnej sieti sa ocitli suverénne na prvom mieste prieskumu.
Prázdna budova na Ulici kpt. Rašu, chátrajúci objekt starej pošty či výšková ubytovňa ministerstva vnútra so zanedbaným okolím. Sťažnosti, otázky, chátranie. Je to tak už roky.
Riešenie strašiakov brzdia majitelia, vlastnícke vzťahy a spory. Mestská časť zasahovať nemôže, keď sú objekty majetkom súkromníkov.
V prípade objektu na Ulici kpt. Rašu sa podarila zmena. Budova mala síce viacerých vlastníkov, čo komplikovalo obnovu a aj starostlivosť o ňu. Nakoniec dúbravskí poslanci schválili odkúpenie podielu od Slovenského červeného kríža a zámenu s ministerstvom vnútra. Zámena sa však pre legislatívne kroky a postupy ťahala, budovu do svojej správy tak Dúbravka získala až na jeseň roku 2017. Mestská časť hneď začala  s  čistením objektu, záhrady, areálu a následne jeho uzavretím pred nevítanými návštevníkmi.
Premenu a zbúranie starej pošty stále brzdia spory. Vlastníkom je od roku 2012 firma Macho consulting. Plánuje tu objekt s bytmi, kanceláriami a aj priestorom pre akcie. Prestavbu však brzdí vecné bremeno, ktoré má v objekte spoločnosť Slovak Telecom. Ide vraj o dôlžitý telekomunikačný uzol.  Kým sa nevyrieši, stará pošta bude asi chátrať ďalej.
A vysoká budova ministerstva vnútra, ktorá vyzerá nie ako ubytovňa pre policajtov, ale ako domov holubov, chátra, dokedy nevedno. Ministerstvo odpoveď na otázku o jej budúcnosti nepozná.                  

Ubytovňa ministerstva je domovom holubov, už roky chátra a rozpadáva sa
Biela tabuľa s tmavým nápisom: Pozor padá omietka. Zďaleka však nepadá len ona. Kusy kachličiek, obkladačky, plechy a trus, kam až oko dovidí. Tak vyzerá okolie ubytovne Ministerstva vnútra SR pri frekventovanom podchode Obchodného domu Saratov. Výšková budova pri hlavnej ceste, v ktorej zastal čas a zdalo by sa, že aj život.
Napriek dojmom tu však ešte bývajú ľudia, dokedy je však nejasné. Rovnako aj budúcnosť objektu.  Vysoká budova ubytovne pre policajtov na Saratovskej ulici.
Prejsť pod už tiež chátrajúce drevené „lešenie“,  konštrukciu, aby vám niečo nepadlo na hlavu, vyjsť po piatich schodíkoch, minúť kusy dlažby, zelené plastové vedro na odpad, popolník a cez sklenené dvere vojsť.
Prehliadku ubytovne ministerstva vnútra stopne vrátnik, odmieta aj našu snahu a informácie o voľnej izbe.  O ubytovni hovorí „ako o čakaní na koniec, kým sa rozpadne.“
V čase našej návštevy tu napríklad netiekla voda. Rozhliadame sa a od ubytovacej časti nás delia ďalšie sklené dvere, vo veľkej vstupnej hale vidno aj vstup do niekdajšej jedálne. Rozľahlý zatvorený priestor.
„Už niekoľko rokov máme príkaz neubytovávať,“ hovorí vrátnik. Dodáva, že v budove bývajú len policajti. Vedúca sa vraj už ubytovaných snaží posielať do iných zariadení.

Rok 2008 - plán rekonštrukcie
V roku 2008 vyšlo ministerstvo s tlačovou správou o rekonštrukcii ubytovne.  Plánovalo na jej obnovu pre-
investovať 7,14 milióna eur (vtedy 215,3 milióna slovenských korún).  Dôvodom rekonštrukcie objektu s 12 nadzemnými a jedným podzemným podlažím bol vtedy podľa ministerstva nevyhovujúci technický stav. Rezort poukazoval na časté havárie rozvodov , kanalizácie a ústredného kúrenia.
„Technický stav teplovodných plynových kotlov je nevyhovujúci. Obvodový plášť nespĺňa teplo-technické normy, okná vykazujú netesnosti.“
Odvtedy však uplynulo desať rokov a k opravám neprišlo, budova sa rozpadáva ďalej.
V roku 2012 bol na reportáži v ubytovni Nový čas. Písal o „hororovom ubytovaní pre policajtov“, izbách bez vody, s plesňou na stenách a s teplotou 15 stupňov.
Vlani sa zas do priestorov dostal denník SME. Okrem popisu ubytovania a nechania schátrania veľkej ubytovne, poukázal aj na projekt opravy, ktorý vláda schválila v roku 2008. „Za projekt opravy, ktorý sa nikdy nevyužil, ministerstvo zaplatilo takmer 175-tisíc eur,“ píše denník.

Rok 2018: O budove nie je rozhodnuté
Dnes ministerstvo priznáva, že osud budovy nepozná.  „Zatiaľ nie je definitívne  rozhodnuté, akým spôsobom sa bude s týmto nehnuteľným majetkom nakladať,“ odpísal nám tlačový odbor ministerstva na otázky, aké má plány s objektom.
Ubytovňa má podľa vyjadrení kapacitu 645 osôb, pričom reálna obsadenosť je vraj 168 zamestnancov ministerstva. O aktuálnom stave ubytovne nehovorí. „V objekte sa doteraz vykonávali a priebežne vykonávajú udržiavacie práce,“ dodáva rezort.
Opadávajúcu omietku, kachličky a kusy muriva riešilo zábranami. „V časti bola vybudovaná ochranná konštrukcia na zabezpečenie ochrany verejného priestranstva pri uvoľnení poškodeného fasádneho obkladu,“ dodáva.
Drevená konštrukcia smeruje k frekventovanej zastávke MHD autobusu pri OC Saratov. Sedem, už takmer rozpadnutých a zarastených schodíkov od ubytovne na zastávku zahradili plotom, používať sa pre ich havarijný stav totiž nedajú. Ubytovňa je tak čiastočne oplotená a nedá sa prejsť dookola. Volíme tak cestu z druhej strany.
Holubí dom
Pohľad, ktorý si zapamätáte. Z okien na vás pozerajú oči, na zemi ich stopy. Holuby. Najčastejší obyvatelia ubytovne na oknách, bočná strana ubytovne plná ich trusu, chodník zmenil farbu. Zadné dvere do objektu zatvorené, schody k nim sa rozpadávajú.
Podobne sa rozpadáva aj zadná fasáda objektu. Kachličky, garáže, burina, „odložené“ staré autobatérie.
Nielen samotná ubytovňa, ale aj jej okolie odpudzujú. Zanedbané pozemky, zarastené plochy plné odpadu.
Tlačový odbor ministerstva odkázal, že bezprostredné pozemky patria hlavnému mestu a súkromníkovi.  Ministerstvo má v správe len pozemok pod stavbou a príjazdovú cestu so spevnenou plochou.
Počas aprílovej brigády pri príležitosti Dňa Zeme sa rozhodlo okolie ubytovne a neďalekú pešiu zónu vyčistiť Občianske združenie Späť pod stromy. Aby to mohlo urobiť muselo vedenie mestskej časti požiadať magistrát či môžu obyvatelia upratať neporiadok na ich pozemkoch.
„Nazbierali sme sedem vriec odpadu, odtiahli kopu popadaných konárov a vyzbierali asi 50 kusov fliaš a fľaštičiek od alkoholu a jedno autorádio,“ priblížila brigádu Gabriela Brejková z občianskeho združenia.
Žiadosť o povolenie upratať neporiadok na mestskom pozemku, nechať schátrať a rozpadnúť sa veľkú ubytovňu alebo minúť viac než 170-tisíc eur na projekt opravy a nakoniec ho nevyužiť.   To všetko je realita ubytovne ministerstva vnútra pri zdravotnom stredisku a frekventovanom podchode a jeho okolia.
Aká je jej budúcnosť, je otázne.  Aspoň tak znejú oficiálne vyjadrenia...
Text a foto: Lucia Marcinátová
Dúbravčania odhalia pamätník Dežovi Ursínymu
Na Fedákovej pribudne dielo pripomínajúce knihu. Odhalenie pamätníka bude sprevádzať koncert, naplánovaný je na podvečer 29. septembra.
„Na tejto ulici som doma. A u žien som tu kráľ,“ zaspomínal na Deža Ursínyho jeho priateľ, textár a spoluautor jeho hudobných projektov Ivan Štrpka, básnik, Osamelý bežec, Dúbravčan. Vybral riadky, slová, ktoré napísal o Dúbravke a sú súčasťou piesne Deža Ursínyho - Radar sa krúti.
S Ivanom Štrpkom sme sa stretli na Fedákovej 24. Oproti domu, v ktorom Dežo žil od roku 1976. Kde tvoril, hral, písal a venčil psa Havrana a aj v roku 1995 zomrel.
Prezreli sme park, miesto, kde by mal stáť pamätník venovaný slovenskému hudobníkovi, dramaturgovi, umelcovi a aj Dúbravčanovi, Dežovi a posedeli, podebatovali aj v krčme, do ktorej chodieval.  Niekdajší Sloník, ako sa krčma volala, už síce nie je Sloníkom,  zmenil sa jej názov, majiteľ, štamgasti,  aj obyvatelia Fedákovej 24, niečo však ostalo. Texty, slová, piesne a Dežov odkaz. 

Čítanie aj hudba
Práve ten chce pripomenúť Dúbravka prostredníctvom pamätníka a aj podujatím, ktoré má jeho odhalenie sprevádzať. Naplánované je na 29. septembra, v posledných víkend nedožitej Dežovej 70-tky. Účasť prisľúbili viacerí umelci aj herci, ktorí budú čítať z textov Ivana Štrpku a Deža Ursínyho.
Myšlienka osadiť a pripomenúť slovenského hudobníka Deža Ursínyho vznikla spontánne v kruhu Dúbravčanov. S iniciatívou prišiel Dúbravčan Juraj Štekláč, člen kultúrnej komisie v Dúbravke, ktorý ideu predstavil komisii.
Komisia sa návrhom zaoberala niekoľkokrát, návrh podporili aj Dúbravské noviny.  Autorského návrhu diela sa zhostila sochárka a odborná asistentka Vysokej školy výtvarných umení Mgr. art. Mira Podmanická, ArtD.

Listovanie
Sochárka komisii  predstavila dve umelecké stvárnenia. K spolupráci a konzultácii bol prizvaný aj syn umelca, Jakub Ursíny. Kultúrna komisia kladne hodnotila návrh s názvom „Listovanie“. Projekt potom na miestnom zastupiteľstve podporili aj dúbravskí poslanci.
„Návrh Listovanie je objekt pripomínajúci knihu. Niekoľko kovových strán je zoradených za sebou. Sú na nich základné informácie o Dežovi Ursínym a výber z jeho tvorby, textov a piesní. Prináša pohľad, nazretie do tvorby umelca,“ približuje dielo Mira Podmanická.
Na Fedákovej sa tak bude dať pristaviť, pozrieť, prečítať, zamyslieť a možno aj spoznať.  Spoznať odkaz.
Možno tak,  ako spieva Andrej Šeban v piesni venovanej Dežovi: „Odkaz je jeden a synov je veľa, pomaly a priamo kráčať, nebáť sa cieľa.“               
Lucia Marcinátová
Farmárske trhy aj počas leta
Farmárske trhy pred Domom kultúry Dúbravka budú prebiehať aj počas prázdninových mesiacov. Farmári sa pred kultúrnym domom rozložia každý druhý štvrtok.  Júlové termíny: 12. a 26.  júl a augustové termíny: 9. a 23. august.
Farmárske trhy nie sú len o nakupovaní, ale aj priamej debate s výrobcami, pestovateľmi, sú aj o rozhovoroch a milých stretnutiach. Trhy organizuje firma Farmárske trhy s.r.o., ktorá už podobné predaje domácich výrobkov organizuje v Žiline, Martine, Prievidzi, Poprade či v bratislavskej Rači, Petržalke i Karlovej Vsi.
Dúbravka plánuje nové multifunkčné ihrisko na Pekníčke
Nové multifunkčné ihrisko na Pekníkovej, oprava detského ihriska v parku pri Horanskej studni, rekonštrukcia a údržba školských objektov. Také sú najbližšie investičné plány mestskej časti.  
Pred začiatkom leta rokovali dúbravskí poslanci o plánoch, peniazoch i určení počtu členov zastupiteľstva..
V novembrových komunálnych voľbách budú Dúbravčania voliť 25 poslancov v štyroch volebných obvodoch. Odobrilo to miestne zastupiteľstvo. Počet poslancov vo volebnom období 2018 – 2022 tak ostane nezmenený – 1., 3. a 4. volebný obvod bude mať 6 poslancov, 2. volebný obvod 7 poslancov. 

Zvýšenie príjmov aj výdavkov
Obrovský investičný dlh v školských budovách, nový projekt pre oceňovanie Dúbravčanov, nutné rekonštrukcie detských ihrísk, chýbajúce športoviská, opravy ciest a chodníkov.  Tak vysvetľoval prednosta úrad Rastislav Bagar zmenu rozpočtu mestskej časti. Na predprázdninovom zastupiteľstve o nej rokovali miestni poslanci.
Mestskej časti sa podarilo zvýšiť bežné aj kapitálové príjmy a peniaze chce investovať do opráv a rekonštrukcií. Viac peňazí získala mestská časť z daní príjmov fyzických osôb, z príjmov Domu kultúry z kultúrnej a zábavnej činnosti i z predaja majetku. 

Multifunkčné ihrisko
Poslanci hovorili o pláne mestskej časti vybudovať multifunkčné ihrisko v Parku na Pekníkovej.  Jedno sa podarilo mestskej časti obnoviť v roku 2016 na Valachovej ulici, druhé by mohlo pribudnúť na Pekníčke. Vzniknúť má na jednej z asfaltových plôch pod tenisovým ihriskom.
„Vybudovať druhé multifunkčné ihrisko je viac ako žiaduce,“ komentoval vicestarosta Ľuboš Krajčír. Dodal, že mestskej časti sa naň podarilo získať dotáciu z úradu vlády.
Na dofinancovanie nového multifunkčného ihriska vyčlenila mestská časť 50-tisíc eur, ďalších 30-tisíc plánuje Dúbravka investovať do opráv a rekonštrukcií detských ihrísk. „Plánujeme opravu ihriska pri Horanskej studni,“ priblížil prednosta úradu Bagar. „Malo by ísť o ihrisko s vodným prvkom.“
Peniaze v rámci zmeny rozpočtu chce mestská časť investovať aj do opráv a údržby školských budov. Aktuálne prebieha zateplenie troch materských škôl.
Miestni poslanci rokovali aj o predaji objektu niekdajšieho hygienického zariadenia v areáli trhoviska na Trhovej ulici. Pozemok je dnes súkromný a objekt bývalých toaliet sa využíva ako sklad pracovného náradia.  Majiteľ ho chce premeniť na kancelárske priestory. Poslanci odobrili predaj nehnuteľnosti za 12 406 eur.
Najbližšie zasadnutie miestneho zastupiteľstva bude 25. septembra.
Lucia Marcinátová
Veľkokapacitné kontajnery v júli
  3. 7. roh ulíc Drobného – Sekurisova 2
  3. 7. Lipského 4 - parkovisko pri byt. dome
12. 7. Žatevná pri požiarnej zbrojnici
12. 7. Fedákova 42 – pri bytovom dome
19. 7. Brižitská pri Kaplnke Panny Márie
19. 7. Hanulova 1-3 parkovisko pri bytovom dome
26. 7. Švantnerova pred rešt. Zlatá Lipa
26. 7. Nejedlého 15 – 17
Veľkokapacitné kontajnery budú pristavované v zmysle harmonogramu do 9.00 v určený deň podľa harmonogramu na určené miesto. Odvoz kontajnerov sa bude vykonávať nasledujúci pracovný deň od 9.00, bez ohľadu na naplnenosť kontajnera. Kontajnery na objemný komunálny odpad nie sú určené na zber odpadu ako pneumatiky, elektroodpad, batérie a akumulátory, nebezpečný odpad (farby, oleje a pod.).
Aj Dúbravka si dala rande s naším mestom
Počas prvého júnového piatku vymenili zamestnanci väčších i menších spoločností kancelárie a vyšli si na „rande so svojím mestom“. Dobrovoľníci, ktorí sa zapojili do najväčšej akcie firemného dobrovoľníctva Naše Mesto, zavítali tento rok opäť aj do Dúbravky.
Aktivity pre dobrovoľníkov prebiehali na 17 rôznych lokalitách. Tri zorganizoval miestny úrad. Prvá časť dobrovoľníkov menila oblasť Tranovského ulice a okolia, kde čistili žľaby na odvádzanie vody, orezávali kríky, čistili obrubníky.
Druhá skupina pracovala na dokončení cvičiska pre psíkov na Dražickej, kde dobrovoľníci čistili okolie od buriny, natierali prvky pre psov a upravovali okolie. Skupina tridsiatich ľudí sa vybrala na ihrisko na Valachovej ulici, tu natierali hracie prvky, čistili okolie.
Veľká brigáda prebehla aj na Základnej škole Nejedlého,  kde dobrovoľníci natierali veľké steny budovy, neskôr ich ozdobili farebnou abecedou a vybranými slovami.
Aktivít  bolo v Dúbravke oveľa viac. Pridalo sa Centrum rodiny na Bazovského, Domov sociálnych služieb Karola Matulaya na Lipského, Materská škola Damborského, Sloboda zvierat, Domov Pri kríži, Rodičovské združenie pri Základnej umeleckej škole Eugena Suchoňa, Centrum pedago-
gicko-psychologického poradenstva a prevencie na Fedákovej či nezisková organizácia Hestia.
Celoslovenské podujatie Naše Mesto písalo už svoj 12. ročník. Počas neho pracovali dobrovoľníci v 48  mestách a obciach Slovenska.
Zuzana Morávková
Rosnička otvorila sezónu s obnoveným bazénom
Kúpalisko Rosnička má vynovený plavecký bazén so vstupnými brodítkami a sprchami, nové lavičky, smetné koše.
Na reťazi tabuľa s nápisom: Zákaz skákania do vody,  v tento moment však skákanie povolené, očakávané. 
Do vynoveného bazéna na Kúpalisku Rosničky skočili dve sestry, akvabely Lívia Allarová a Katarína Duchoňová, slovenské olympioničky zo Sydney. Symbolicky tancom vo vode pokrstili 50-metrový plavecký bazén. Pripravené mali tri choreografie. 
Okrem športového a estetického zážitku zároveň prebiehal 2. júna na Rosničke bohatý program. Nekrstil sa totiž len bazén, ale pri príležitosti dňa detí aj tohtoročná letná sezóna. Na  pódiu zatancovala dúbravská Klnka, detský folklórny súbor, ktorý trénuje v Dome kultúry Dúbravka. Všetkých privítal Peter Vojtko,  riaditeľ  mestskej organizácie Správa telovýchovných a rekreačných zariadení a starosta Dúbravky Martin Zaťovič.
Dúbravské kúpalisko Rosnička patrí k najnavštevovanejším v Bratislave.  Jeho veľký plavecký bazén prešiel komplexnou rekonštrukciou, pôvodný bazén z 80. rokov bol v zlom technickom stave. 
Rekonštrukcia, ktorú presadzovali najmä mestskí poslanci z Dúbravky Zdenka Zaťovičová a Juraj Káčer, stála takmer 650-tisíc eur. Súčasťou rekonštrukcie sú aj vstupné brodítka so sprchami. V okolí bazéna pribudli aj nové lavičky a smetné koše. 
Kúpaliská v Bratislave prevádzkuje mestská organizácia Správa telovýchovných a rekreačných zariadení. Medzi tohtoročné novinky zaradila aj rozšírenie ponuky animačných programov pre dospelých a deti na letných kúpaliskách Rosnička, Delfín, Tehelné pole a Zlaté piesky. Prírodné kúpalisko Zlaté piesky sa dočkalo rekonštrukcie hygienických zariadení.
Text a foto: Lucia Marcinátová
Otváracie hodiny kúpalísk
■  Rosnička, Tehelné pole, Delfín: pondelok – nedeľa  09:00 – 20:00
■  Lamač, Krasňany, Rača: pondelok – nedeľa 10:00 – 19:00
■ Areál zdravia Zlaté piesky bude verejnosti prístupný počas sezóny (1. 5.  – 30. 9.)  v čase od 9.00 do 22.00, výber vstupného pondelok – nedeľa v čase od 9.00  – 18.00.  
Z Dúbravky sa šíria farebné kamene
Mestská časť Bratislava-Dúbravka, Lozorno, Svätý Jur, Banská Štiavnica, Aš, Cheb, Paríž. Všade tam sa objavujú poschovávané kamene, ktoré namaľovali deti z Damborkova.
Cieľom dúbravskej Materskej školy Damborkovo, ktorá hru s kameňmi pod názvom Veselé kamene rozbehla, je robiť ľuďom radosť. Hra je založená na maľovaní, zdobení kameňov, ich šírení po blízkom a ďalekom okolí a predstavovaní si možných reakcií nálezcu. Prebieha pod heslom: Nájdi, vyrob iný, ukry, zverejni...
Objavený kameň možno zdvihnúť a tešiť sa z neho alebo ho preložiť na iné miesto a urobiť radosť niekomu inému. Tešia sa z nich nielen deti, ale aj dospelí. Medzi nimi sa nájdu aj ľudia, ktorí pocit radosti už dlho nezažili. A aj takí, ktorí v ľuďoch pocit šťastia radi vyvolávajú.
„Hra materskej školy má tiež prepojiť deti a rodičov pri trávení spoločného času. Najprv treba nájsť vhodné kamene, doma ich umyť, namaľovať, vonku ich odložiť na viditeľné miesto a spoločne si užiť radostnú reakciu nálezcu,“ približuje riaditeľka Materskej školy Damborského Ingrid Duban. „Televízia, tablet, mobil, počítač. Toto sú časté zábavky detí, na ktoré sa dospelí v dnešnej dobe sťažujú. Cieľom Damborkova a tejto kamennej hry je vytiahnuť rodičov a ich deti von.“
Podľa reakcií ľudí a množstva nových príspevkov vo facebookovej skupine Veselé kamene, sa to Materskej škole Damborkovo darí. Vonku je vidieť deti, ktoré prehľadávajú okolie stromov, lavičky, schodiská a iné miesta, aby práve oni boli tí, ktorí veselé kamene nájdu.
Deti s rodičmi prispievajú čoraz väčším množstvom vyrobených kameňov.
Ak chcete aj vy šíriť radosť a chcete sa pridať k Veselým kameňom, ste vítaní. Postup, ako na to, nájdete na facebooku v skupine Veselé kamene. Tam sa dozviete, akými farbami kameň namaľovať, čo napísať na jeho druhú stranu.
Zároveň tam môžete vidieť, odkiaľ a kam až kameň putuje a komu všetkému už radosť urobil.  
(red)
Vlado Vizár: Jazz je mojím celoživotným vierovyznaním a súčasne diagnózou
Jazzový majster VLADO VIZÁR. To je meno, ktoré fanúšikom tohto žánru, ako i hry na trombón, netreba predstavovať. Možno ste netušili, že jeho život je neodmysliteľne spätý nielen s hudbou, ale aj s Dúbravkou. A to bol veru pádny dôvod na spoločný rozhovor. Prezradil, že v živote hudobníka je more nepohodlia. Stojí ale za to ho prijať ako nutnú daň za tak skvelú možnosť, akou je hrať.
Ste výnimočný jazzový talent a milovník trombónu, ktorý začínal ako kontrabasista. Z pohľadu dnešnej mládeže je bežná skôr gitara, bicie, basgitara, ale rozhodne nie trombón. Čím vás upútal?
V čase mojich prvých kontaktov s účinkovaním v živej kapele Ivana Kováčika v Banskej Bystrici, som začínal ako kontrabasista. Bolo to v roku 1957 a mal som trinásť. Túto pozíciu som bral vážne, pretože som sa prihlásil na súkromné hodiny hry na kontrabas. Po krátkom čase sa kapela rozhodla orientovať na jazzový žáner: „dixieland“, kde však bol nevyhnutný trombón, trúbku a klarinet sme mali. Voľba padla na mňa – a ja som začal doma žobroniť o tento nástroj, hoci som ho dovtedy veľmi nepoznal. Ježiško to nevydržal, zmiloval sa a pod vianočný stromček mi doniesol vytúžený trombón a ja, nekonečne šťastný, som začal poctivo chodiť na hodiny hry na trombón k prof. Michalovi Galovcovi, vynikajúcemu hráčovi, a najmä pedagógovi. A tu je odpoveď na vašu otázku: Obdiv, lásku, pokoru a oddanosť k tomuto úžasnému hudobnému nástroju mi v samom zárodku vštepil predovšetkým môj prvý učiteľ, pán Michal Galovec. Mal na to úžasné danosti a tie v rozhodujúcej chvíli vo mne padli na tú najúrodnejšiu pôdu - a ostali už na celý život! Bola to súhra pre mňa šťastných okolností, som im za to vďačný! Máte pravdu, trombón ani v čase mojich začiatkov nepatril, a ani dnes nepatrí, u začínajúcich hudobníkov medzi vyhľadávané hudobné nástroje. Je to mimoriadne ťažký, komplikovaný a svojím spôsobom aj nevďačný nástroj, ktorý nekatapultuje hráča do hviezdnych výšin, ale „odsúdi“ ho na nekompromisné denno-denné cvičenia po celý život. S vďakou a uznaním týmto pozdravujem svojich susedov v paneláku... 

Čím vás upútal a stále púta?
Nádherným zvukom, tónom, vzhľadom, len zdanlivou obmedzenou technikou hry a zdanlivou neohrabanosťou – to ale vedia majstri majstrovsky pokoriť a tým šíriť aj jeho technickú krásu.
 
V čom je jazz ako hudobný žáner podľa vás výnimočný?
Jazz a láska k jazzu je ako diagnóza. Na jazz sa dá ochorieť a pre niektorých z nás už nevyliečiteľne! Či už hráč alebo poslucháč, môže tejto láske prepadnúť pre veľa fascinujúcich aspektov, ktoré sú v jazzovej hudbe jedinečné: predovšetkým voľnosť myslenia a vyjadrovania sa pri improvizáciách, najmä v sólach, ale aj vo výrazoch, aranžmánoch, rytmoch, v melódii, vo farebných kombináciách nástrojov, v závislosti na duševnom a telesnom stave interpreta či poslucháča a pod. Je zázračné, že tú istú skladbu zahrá jazzman zakaždým inak a aj poslucháč ju počuje inak! Pritom improvizácia v hudbe nie je nová a nie je prítomná iba v jazze. Už napríklad Beethoven a aj mnohí ďalší veľkí klasickí skladatelia boli majstrami aj v improvizáciách.

Vždy vás lákal práve jazz alebo ste naň museli dozrieť?
V dobe, v ktorej som ja začínal aktívne hrať, sa dostával jazz, ako i jeho rôzne podoby, do priazne verejnosti a najmä do priazne mládeže. Bol populárny, mal svoje pozitívne zákonitosti, svoje korene v New Orleanse, mal slávnych interpretov a osobnosti, ktoré hudobníkov a ľudí fascinovali. Horšie to bolo s dostupnosťou k informáciám, k nahrávkam, k filmom, k literatúre. Mali sme doma obsiahlu a poriadne obohratú fonotéku Jaroslava Ježka a Voskovca a Wericha, kde ich skladby dohral veľký „jazzový“ orchester – teda k jazzu som mal blízko od začiatku a od začiatku ma uchvátil. Postupom času sa aj jazz ako taký vyvíjal do rôznych podôb a smerov, ktoré som počúval, hodnotil a s ním dozrieval. Ale jazzu som ostal verný najmä v jeho swingovej a mainstreamovej podobe. 

Keď niekto o Vladovi Vizárovi povie, že je jazzman, hovorí celú pravdu alebo vaša kariéra presahuje aj do iných hudobných žánrov?
Jazz je mojím celoživotným vierovyznaním a diagnózou. Ak ma niekto označí nálepkou „jazzman“, hoci možno niekto a niekedy aj so snahou o invektívu, pre mňa je to pocta! Milujem túto hudbu a s tým pocitom ju aj stále hrám. Ale musím zároveň povedať, že ako poslucháča ma fascinuje a často doslova dojíma klasická symfonická a operná hudba, či výborná a kvalitná popová hudba. Aktívnou hrou som ju zažil a s ňou spolupracoval pomerne málo – nie som akademicky vzdelaný hudobník, takže si môžem „dovoliť“ hrať len jazz.

Počas kariéry ste spolupracovali s množstvom skvelých muzikantov. Je medzi nimi človek, ktorý vo vás zanechal veľmi silný dojem – či už po umeleckej alebo ľudskej stránke?
Áno, určite. Počas tých rokov som mal možnosť a aj česť spolupracovať so skvelými hudobníkmi a ľuďmi. Je ťažké vytriediť z nich iba jedného. Veď každý má svoju osobnosť, svoj profil, niektorú vlastnosť, ktorá sa zapíše do srdca. Ak som už spomenul môjho úžasného prvého učiteľa Michala Galovca, s pokojným svedomím môžem spomenúť vynikajúceho českého trombonistu a skvelého človeka Svätopluka Košvanca, s ktorým sme mali dlhoročný pekný priateľský a kolegiálny vzťah. Bohužiaľ, pred niekoľkými rokmi nás opustil za ťažkých a dramatických okolností. Bol to naozaj skvelý jazzový trombonista a zároveň skromný a pokorný človek. Dodnes je jedným z mojich vzorov.      

Spomínate si na niektoré z vašich vystúpení, ktoré vo vás zanechalo špeciálnu stopu a považujete ho z istého dôvodu za výnimočné?
Aj nasledujúca snaha o vytipovanie a vytriedenie jedného výnimočného vystúpenia z veľkého množstva všetkých ostatných je mimoriadne ťažká a náročná. Skúsim spomenúť Jazzový festival v belgickom Comblain la Tour v roku 1966, kde sme mali česť hrať s Traditional Clubom Bratislava a kde na tom istom pódiu mali vystúpenia aj také legendárne jazzové osobnosti ako Benny Goodman, Stan Getz alebo Anita O´Day. Festival bol pod holým nebom a mohutne predtým pršalo. Všetko bolo rozmočené a zablatené. Na pódium sa nedalo dostať inak, len spôsobom, že účinkujúci vyfasovali vysoké gumené čižmy a vrávorali k pódiu po úzkych drevených doskách. A tak tieto jazzové hviezdy hviezd hrali v perfektných čiernych smokingoch s motýlikmi a na nohách mali po kolená zablatené gumené čižmy.

Ako jazzový hudobník, ktorý vie veľa o jammovaní a improvizácii, je pre vás jednoduché zahrať si s kýmkoľvek, alebo niekedy to „nefunguje“ nech sa hudobníci snažia akokoľvek?
Základom jazzových „jamm sessions“ je vedieť, ktorú skladbu si ideme spolu zahrať a v akej tónine je tá skladba. A potom sa jammuje kto koľko vie, trúfa si, vládze a kedy odchádza posledný autobus domov. Ak sú splnené tieto dva podstatné predpoklady, môže ísť o úspešný jamm. V opačnom prípade ide o neúspešný jamm a o trápenie seba, kolegov a v neposlednom rade i poslucháčov.  

Vystupujete rád pred veľkým publikom alebo si vás väčšmi získava komornejšia atmosféra vystúpení v menších priestoroch?
Teším sa, mám zároveň radosť a zároveň mám určité napätie a pokoru pred akýmkoľvek vystúpením – či už pred veľkým publikom alebo v komornejších podmienkach. Oboje majú svoje špecifiká a nezameniteľné čaro. Tomu zodpovedá aj repertoár a spôsob hrania. Nemám skúsenosti s koncertami na športových štadiónoch, miestach, kde zvuková aparatúra na pódiu potrebuje vlastnú elektráreň a kde diváci tvoria jednu organickú rozvášnenú masu, do ktorej následne „umelci“ skáču.

Keď sa poohliadnete späť za svojím životom, čomu vás naučil špeciálne jazz?
Ťažká otázka! Pretože hranice všetkých činností a spôsobov myslenia  kohokoľvek sa navzájom sústavne prelínajú, ovplyvňujú a nedá sa určiť presné rozhranie. Čo ma naučil špeciálne jazz? Predovšetkým ma naučil orientovať sa, pohybovať sa v tejto krásnej sfére, naučil ma zisťovať a posudzovať, čo všetko je v jazze nutné vedieť, vidieť, počuť, pamätať si... A keď som zistil, čo všetko neviem, čo by som potreboval a chcel, tak nutne musel prísť pocit skromnosti, pokory a obdivu k tým, čo vedia viac. Naučil ma dochvíľnosti, vytrvalosti v príprave a cvičení, naučil ma, aká nevyhnutná je schopnosť tolerancie ku kolegom. Naučil ma vážiť si, že mi bolo umožnené zažiť a vidieť veľa miest, krajín, ľudí a skvelé jazzové koncerty. Naučil ma potrebe nepoľaviť a učiť sa ďalej.

Je niečo, čo považujete v živote umelca za doslova nepohodlné?
Aj tu existuje široký priestor pre odpovede. Za nepohodlné považujem napríklad sedadlo v mikrobuse počas dvanásťhodinovej cesty na koncert, vystúpenie. Za nepohodlné považujem i prebdené hodiny na izbe s kolegom, ktorý chrápe ako píla, za nepohodlné považujem ubytovanie, kde je jedno WC, umývadlo a sprcha pre 8-členný orchester, za nepohodlné považujem povinnosť viesť účtovníctvo i daňové priznanie, za nepohodlné považujem, že nemám vlastnú súkromnú skúšobnú miestnosť, a že musím nútiť panelákových susedov znášať moje dlhé tóny pri cvičení na trombóne. Dá sa takémuto nepohodliu predísť, zbaviť sa ho? Nedá! Čiže v živote každého, aj  hudobníka, je more nepohodlia – ale stojí za to ho prijať ako nutnú daň za tak skvelú možnosť, akou je hrať jazz. 

Ste inšpiráciou aj pre začínajúcich umelcov. Žiadajú vás niekedy o radu, respektíve zhodnotenie ich talentu?
Áno, s mladými kolegami hudobníkmi sa stretávam neustále, fandím im a cítim sa s nimi dobre. Ak sa mňa niekto opýta na názor a radu, veľmi rád odpovedám – ale s malou dušičkou a s otáznikom: „..čo už môžem poradiť ja, keď sám toľko neviem...!?“ V žiadnom prípade neviem mudrovať a machrovať, mentorovať či argumentovať štýlom: „...vtedy, keď som ja hral už v roku 1888 na jazzovom festivale na Mesiaci ...“ Aj v súčasnosti som veľmi rád jedným z lektorov Jazzových ateliérov, ktoré sú určené pre mladých a aj pre nie tak mladých nádejných jazzmanov.
 
Vo vašej umeleckej histórii nájdeme niekoľko súkromných profesorov hry na trombón, ktorých ste navštevovali kvôli zlepšeniu techniky, ale tiež prax dlhú desiatky rokov. Považujete sám seba za dobrého hudobníka?
Ako som už spomínal, neštudoval som hudbu a hru na trombón ani na riadnom konzervatóriu, ani na VŠMU. Preto som si vedomý, že mnohé dôležité veci z teórie hudby aj praktickej hry na nástroj mi chýbajú. 
Absentujúce znalosti som sa usiloval získať a aspoň čiastočne dobehnúť štúdiom u súkromných profesorov (p. Michal Galovec, p. Miloslav Pongrác), vlastným individuálnym štúdiom, a tiež postgraduálnym štúdiom na Konzervatóriu – odbor Aranžovanie a Jazzová harmónia u prof. Matúša Jakabčica. 
Stále cítim potrebu dopĺňať si chýbajúce vedomosti. Som poriadne sebakritický, za „dobrého“ hudobníka sa rozhodne nepovažujem. Uvedomujem si, že možno prevyšujem ostatných kolegov svojím vekom. (smiech)
Ľudia obvykle predpokladajú, že hudobná nahrávka je vyjadrením myšlienok a pocitov samotného interpreta. Stáva sa niekedy, že do tohto prirodzeného procesu zasiahne napríklad producent a interpret musí pôvodnú hudbu upravovať, hoci s tým nie je úplne stotožnený?
Som presvedčený, že v nahrávke je nutné brať na zreteľ jednak vlastné cítenie a hudobné podanie interpretom, ale v istom podiele i súhru s hudobným režisérom a aj s hudobným producentom. Je ideálne, keď hudobný režisér a aj producent sú kvalitní hudobní odborníci, ktorých dobré rady je dobré počúvať a zapracovať. Pokiaľ sú však celkom v rozpore s cítením interpreta a nedá sa nájsť ani pozitívny kompromis, dochádza ku koncepčným rozporom a niekedy sa nahrávka nedá zrealizovať. Našťastie, ja som nikdy nezažil až také negatívne rozpory.

Na vašej webovej stránke si možno prečítať, že ste vyštudovali Fakultu architektúry v Bratislave. Popri štúdiu ste založili Revival Jazz Band a stali sa členom Traditional Clubu Bratislava. Vyzerá to tak, že s hudbou ste to mysleli skutočne vážne. Asi nie som prvá, ktorá sa opýta – čo ste zamýšľali tou architektúrou?
Strednú školu s maturitou som absolvoval na SVŠ (gymnáziu) v roku 1961. V tých rokoch sa moja láska k hudbe a k jazzu nespájala s nevyhnutnosťou akademicky študovať hudbu a byť zamestnaný ako hudobník. Rozhodol som sa ísť ďalej študovať na vysokú školu technického zamerania. Vždy som rád kreslil a som asi aj technicky mysliaci človek. Voľba padla na štúdium architektúry a to sa mi pozdávalo aj ako moja ďalšia existencia. A hranie som nemusel a ani nemienil zanechať ani popri štúdiu architektúry. Prijímacie skúšky som zvládol, riadne som študoval, promoval a získal titul Ing. arch. Po ročnej vojenskej službe som nastúpil ako architekt do štátneho projektového ústavu Dopravoprojekt, kde som nepretržite 20 rokov naozaj s láskou a „odušu” rysoval a projektoval. V roku 1988 som sa dal na „voľnú nohu“ –  ako živnostník architekt a aktívny hudobník súčasne. Postupom ďalších rokov sa moja profesionálna dráha plynule celá presunula do sféry jazzu a hudby. Je to tak dodnes a nič z toho neľutujem.

Ste známy ako umelec, ktorý rád, a najmä často spolupracuje s inými hudobníkmi. Či už je to známy orchester Swingless Jazz Ensemble alebo speváčka Patrícia Páleníčková. Podľa čoho si vyberáte hudobníkov, s ktorými budete vy-
stupovať na jednom pódiu?
Orchestre, s ktorými som hral a hrám, nemali vo zvyku často meniť osoby a obsadenie. V jednej a rovnakej formácii orchestra sme hrali niekoľko rokov a aj desaťročia. Ale samozrejme, život a situácie prinášali aj nutné, cielené a aj experimentálne zmeny. A tie prinášajú nové cenné skúsenosti, obohatenia, poznatky. Je to dôležité pre vlastné vedomosti, napredovanie a orientáciu. Spolupráca s ďalšími jazzovými hudobníkmi bola a je vždy obojstranný súhlas. Nemám a ani nechcem mať výsadu vlastného výberu kolegov.
   
Keď sa poohliadnete späť za svojím životom – je niečo, čo by ste urobili inak?
Ak by som dodatočne a spätne mohol, určite by som sa rád vyvaroval jednotlivých chýb, omylov, sklamaní, bolesti. Ale jednotlivo, nie vo fatálnom rozsahu! Verím, že život a moje poslanie v ňom by som ani na druhý pokus zásadne nemenil - s tou istou láskou a pokorou by som išiel do toho opäť.
Danka Šoporová
Hana Lasicová priviedla Fazuľku, ktorá vie čítať myšlienky
Pozvanie do miestnej knižnice na Sekurisovej prijala Hana Lasicová. Podebatovala so škôlkarmi zo Sekurisovej nielen o jej knižke, ale aj o strachu, radosti.
Biely ľanový odev, šaty, modrá kučeravá parochňa. Spod parochne trčia okuliare, spoznávame knihovníka Martina Šelca z miestnej knižnice, kolegyňa Mirka zas v sivom svetri a so šiltovkou na hlave. To všetko urobili knihovníci z miestnej knižnice, aby deťom priblížili knižku s názvom Pupo a Fazuľka od Hany Lasicovej. 
Miestna knižnica pozvala totiž autorku na debatu. Hravou formou počas besedy ožili príbehy o dvoch kamarátoch – chlapčekovi Pupovi a dievčatku Fazuľke, ktorí chodia spolu do škôlky.
„Poznáme knižku, a tak som oslovila Hanu Lasicovú, či by prišla a ona súhlasila,“  priblížila vedúca knižnice Katarína Suroviaková.  
Hana Lasicová má na konte už niekoľko kníh pre dospelých, knižku pre deti neplánovala, no inšpiroval ju život - jej vlastné deti.

Odvahou je priznať strach
„Fazuľka mu neverila. Vedela predsa čítať myšlienky. A preto ľahko zistila, čo Pupa trápilo. Nechcel ísť spať, lebo sa bál. Bál sa tmy, bál sa zlých snov a bál sa spať vo svojej izbe celkom sám. Preto aj často nevedel zaspať, v noci sa budil a potom prebehol do postele k maminke a tatuškovi. Tam sa všetci traja tlačili, kým Pupov tatuško radšej neodišiel spať do vane v kúpeľni...“
Hana Lasicová čítala z príbehu o Pupovi a Fazuľke, s deťmi však zďaleka nehovorila len o knižke.  Škôlkari sa postupne rozhovorili.
„Bojím sa blesku, ja tmy, výšky...,“ priznávali.  
Odvahou je práve priznať strach, ukázala Hana Lasicová  na ďalšom príbehu z knižky, v ktorom Pupo priznal pani učiteľke, ako sa bál v divadle a vôbec tam nechcel ísť.
„Si veľmi odvážny, Pupko,“ povedala pani učiteľka.  „Odvážny?“ nechápal Pupo. „No áno,“ vysvetľovala pani učiteľka. „To si žiada veľkú odvahu priznať pred všetkými niečo také.“

Naučiť to nehmatateľné...
Záver detskej knižky je určený rodičom, autorka ho však odporúča čítať hneď na začiatku. Píše o príkazoch a zákazoch, ktoré často zaznievajú a často sú protichodné. 
„Niekedy to nie je na škodu,“ píše. „Predsa len my rodičia sa vo svete vyznáme viac a už vieme, ako to na ňom chodí. Ale občas to naše deti vedia prinajmenšom tak dobre. Ak aj nie lepšie. No a niekedy zabúdame, že deti sa okrem umývania rúk, zdravenia a spania vo vlastnej posteli musia naučiť aj viac nehmatateľné veci. Napríklad, ako sa vyrovnať so šikanovaním, ako získať zdravé sebavedomie, ako sa skamarátiť so strachom, ako akceptovať, že každý sme iný...“
Knižka obsahuje 15 rôznych motivačných príbehov, blízke sú najmä škôlkarom, ktorí zažívajú podobné situácie ako dvaja kamaráti -  Pupo a Fazuľka.
O fazuľke bol aj  záver debaty, knižnica pripravila pre každého malého poslucháča pohárik s fazuľkou, ktorú majú nechať vyklíčiť a zasadiť ju. Deti tak odchádzali s plnými rukami, no aj plné dojmov, že deti predsa môžu byť skvelé.
Aspoň tak to znie v knižke Pupo a Fazuľka, ktorá sa dá nájsť aj v dúbravskej knižnici na Sekurisovej v oddelení pre deti a mládež. 
Text a foto: Lucia Marcinátová
Deti stavali kráľovstvo aj obliekali mnícha
Materská škola Švantnerova predstavovala deťom inakosť. Rozmanitosť krajín, zvykov, príbytkov, oblečení aj hudobných nástrojov.
Oboznamovanie sa s mapami, svetadielmi, ľuďmi rôznych farieb pletí, zvykmi, tradíciami, kultúrami a krajinami sveta. Deti v Materskej škole Švantnerova sa koncom školského roka venovali téme poznávania krajín a aj rešpektovania tradícií, rozmanitosti. 
Zo zozbieraných materiálov a informácií vytvorili deti spoločne s pani učiteľkami a rodičmi postery, vznikali príbytky z rôznych druhov materiálov, hudobné nástroje, masky, šili sa oblečenia, učili sa tradičné tance.
„Snažíme sa, aby deti pochopili rôznorodosť kultúrnych komunít, pripravujeme ich na život v multikultúrnej spoločnosti, podporujeme čestnosť, solidaritu, kreativitu, sociálnu a emocionálnu inteligenciu,“ priblížila projekt riaditeľka materskej školy Gabriela Strýčková.
V rámci neho prišla do materskej školy aj novinárka Maja Kadlečíková, ktorá priblížila deťom tému multikultúry vo fotogalérii. Pútavo rozprávala o tom, čo majú všetky deti rovnaké a čím sa líšia. Deti sa pokúsili navliecť náramok šťastia, postaviť „kráľovstvo“, obliecť „mnícha“, poznávali exotické ovocie a skladali puzzle obrázkov Detí sveta.
(red)
Karloveská Čečinka je trochu aj dúbravská
V roku 2017 patrila k laureátom Výročnej ceny Samuela Zocha za rok 2017. Bratislavský samosprávny kraj ju ocenil za dlhoročnú pedagogickú činnosť v oblasti hudobného umenia. Beáta Čečková, rodáčka z Trenčína, býva v Dúbravke od roku 1975. Už 52 rokov pôsobí na umeleckej škole, vyučuje akordeón a cimbal, odchovala 72 cimbalistov.
Jozef Kľačka tak nie je jediným Dúbravčanom oceneným Bratislavským samosprávnym krajom za rok 2017. Ocenená je aj Beáta Čečková, ktorú nominovala susedná Karlova Ves. Život Beáty Čečkovej je totiž previazaný  s Čečinkou, detským folklórnym súborom, ktorý pôsobí v Základnej umeleckej škole Jozefa Kresánka v Karlovej Vsi.
Čečinka oslávi v novembri 40. výročie založenia a pripravuje dva galaprogramy na 23. a 24. novembra.
Súbor má za sebou 886 vystúpení po celej Európe, v 39 štátoch, v Taliansku, Turecku, Anglicku, Nemecku, Fínsku, Mexiku, Poľsku či v Rusku, kde na festivale v Petrohrade sa Čečinka stala laureátkou za tanec a spev. Počas svojich ciest nevynechal súbor napríklad ani  Havajské ostrovy. V našej Dúbravke vystúpila Čečinka viac ako dvadsaťpäťkrát.
Od vzniku súboru v ňom vyrástlo viac ako 900 tanečníkov, 100 muzikantov a spevákov, ktorých spájal spoločný vzťah k folklóru a slovenským tradíciám. Čečinka má vo svojom repertoári pôvodný, ale i štylizovaný folklór z takmer všetkých
regiónov Slovenska.
Okrem Bratislavského samosprávneho kraja ocenilo Beátu Čečkovú v minulosti aj hlavné mesto, magistrát jej udelil v roku 2012 Cenu Rolanda, ministerstvo školstva zas Medailu Svätého Gorazda a Dom Matice slovenskej za reprezentáciu Čečinky Pamätnú medailu.  
Kveta Slyšková   
Po stopách vzácnych kníh, oživených miest
Miestny odbor Matice slovenskej v Dúbravke v spolupráci s Oddelením sociálnych vecí a zdravotníctva každoročne organizuje poznávaciu exkurziu do rôznych kútov Slovenska. Venuje ju vždy deťom zo sociálne slabších rodín. Tento rok viedli kroky výletníkov do Historickej knižnice rodu Apponyiovcov v Oponiciach a do Brodzian.
Knižnica patrí medzi najkrajšie interiérové knižnice na Slovensku. V súčasnosti je v nej umiestnených 15004 zväzkov pôvodných zbierok rodu Apponyi a ďalších 6000 zväzkov Zaiovskej knižnice.
Anton Juraj Apponyi (1751 – 1817) založil svoju knižnicu v roku 1774 vo Viedni. Po jeho smrti prešla do vlastníctva jeho syna Antona Apponyiho (1782  – 1852), ktorý ako kariérny diplomat zveril Rodovú knižnicu knihovníkovi Karolovi Antonovi Gruberovi. Ten poukázal na stiesnenosť priestorov knižnice vo viedenských palácoch a navrhol presťahovať zbierku do Bratislavy. So súhlasom magistrátu prišlo k sťahovaniu knižnice na Koziu ulicu. Príspevky na knižnicu z mestskej pokladnice však boli stále znižované, a tak sa gróf rozhodol presťahovať svoje fondy do kaštieľa v Oponiciach. 

Rozpredanie knižnice, úpadok
Potomkovia Apponyiho postupne strácali záujem o rodovú knižnicu, čo malo za následok rozpredanie najvzácnejších titulov v aukciách. Po druhej svetovej vojne boli interiéry a fondy knižnice výrazne poškodené. V roku 1965 františkán Gajdoš dal opäť do poriadku knižnicu, zdokumentoval knihy a katalóg zaniesol do Matice slovenskej. 
Snahou reštaurátorov a odborných pracovníkov Slovenskej národnej knižnice sa podarilo túto vzácnu pamiatku zachovať.
Kedysi zabudnuté Oponice sa tak dnes stávajú vzácnym miestom s knižnicou s asi 20-tisícmi  zväzkami. A práve toto miesto si mohli obzrieť žiaci i seniori z Dúbravky. Prehliadku doplnil odborný výklad.

Puškinovo dielo na Slovensku
Druhou zastávkou exkurzie bolo  Slovanské múzeum A. S. Puškina v Brodzanoch.
Ako sa dostalo na Slovensko kompletné vydanie Puškinovej tvorby v origináli a množstvo osobných predmetov tohto ruského génia?
V roku 1852 sa staršia sestra Puškinovej manželky Natálie Nikolajevny Puškinovej - Lanskej, Alexandra Gončarová vydala za rakúskeho diplomat v Rusku Gustáva Vogela baróna von Friesenhof. Krátko po svadbe sa manželia i so svojím synom presťahovali do Brodzian a práve ona sa usadila v kaštieli natrvalo.
Spoločenský život v kaštieli pulzoval  od druhej polovice 19. storočia až do rokov druhej svetovej vojny, keď Brodzany opustil ostatný majiteľ gróf Georg von Welsburg.
Kaštieľ bol prázdny a jeho osud bol svedectvom nekultúrnych zásahov v 50. rokoch 20. storočia.
Až v polovici 60. rokov 20. storočia vznikol návrh na zriadenie múzea slovansko-ruských literárnych a kultúrnych vzťahov v historickom kaštieli v Brodzanoch.
Kaštieľ prešiel rekonštrukciou v roku 1979, pribudli nové expozície.
Výlet pre deti zo sociálne slabších rodín, ktorý organizuje Miestny odbor Matice slovenskej v Dúbravke, nie je len o poznávaní pamiatok Slovenska, ale aj o spoznávaní sa navzájom, prepájaní generácií   - juniorov a seniorov.
Kveta Slyšková
Na slovíčko v zákulisí o ihrisku aj parkovaní
Takýto dážď Dúbravka a ani celá Bratislava dávno nezažila a takéto stretnutie so starostom v teréne už vôbec nie. Júnová debata s vedením mestskej časti v teréne pod názvom Na slovíčko so starostom prebehlo chvíľu v budove miestneho úradu, potom v teréne, medzi kvapkami dažďa aj pod dáždnikmi a nakoniec v akejsi „klubovni“ v pivničných priestoroch výškového paneláku na ulici Pri kríži.
Stretnutie sa začalo pri rakete,  trochu zabudnutom a trochu poškodenom sochárskom diele s názvom Pozdrav z vesmíru od Dušana Králika pod potravinami Terno  na Homolovej ulici.
Hovorilo sa o zeleni, lavičkách a neporiadku, ktorý v lokalite vzniká. Často vidno na lavičkách „piknikovať“ ľudí bez domova, smeti končia pod lavičkou alebo v blízkych kríkoch.
Mária Smiešková z referátu životného prostredia, z úseku správy detských ihrísk, pieskovísk, mobiliáru predstavila plán ako zmeniť usporiadanie lavičiek.  Mestská časť chce aj upraviť zeleň  a kríky v okolí, odstrániť „skrýše“ a neprehľadné zákutia pri obchode a parkovisku.
Parkovisko
Ešte skoro bez dažďa, v sprievode len pár kvapiek, sme kráčali smerom k vysokým panelákom na ulici Pri kríži a k plotu okolo pozastavenej stavby náhradných bytov.  Minuli sme zelenú plochu za zastávkou Homolova, kde by mohla vyniknúť v budúcnosti výsadba kvetov, pribudnúť lavičky. Mestská časť už doplnila kôš.
Najdiskutovanejšou témou stretnutia bolo parkovanie.  Pri vysokých panelákoch Pri kríži a v okolí je problém zaparkovať, problém sa zhoršil po zabratí pozemku, kde hlavné mesto plánuje postaviť dom s náhradnými bytmi pre ľudí z reštituovaných domov. Možnosťou je rozšíriť parkovanie pri teplárni za lekárňou  a bytovým domom Karpatia. Väčšie parkovisko navrhuje mestská časť  na betónovej ploche, niekdajšom detskom ihrisku pri bytovom dome Pri kríži 18.
„Bolo by fajn odčleniť zeleňou autá od bytovky,  alebo posunúť parkovanie spod okien, vypustiť šesť najbližších miest k domu,“ zneli pripomienky obyvateľov.
Starosta Martin Zaťovič ocenil konštruktívne návrhy.

V klubovni
Dážď silnel, debata sa presunula pod dáždniky,  počas prívalového dažďa však nestačili. Stretnutie „Na slovíčko“ sa tak presunulo do suterénnych priestorov Pri kríži 18.
Obyvatelia nás pustili do akejsi klubovne vyloženej drevom. Nad plánmi parkoviska sa debatovalo chvíľu v malých priestoroch za stolom.
Proti sťahovaniu schátraného ihriska spred Pri kríži 18, ktoré je zanedbané a susedí s cestami  a autami,  na plochu medzi paneláky Pri kríži 18 a 20, kde je dnes staré pieskovisko, obyvatelia nenamietali. Mestská časť plánuje v priestore medzi dvomi vysokými panelákmi vytvoriť komornejšie ihrisko s presťahovanými prvkami a novou hojdačkou. Upraviť by sa tu mala aj zeleň.
„Chceme využiť, že priestor poskytuje výborný tieň pre detské ihrisko,“ približuje Mária Smiešková z referátu životného prostredia.  
Rekonštrukciu plánuje mestská časť už v najbližších mesiacoch.
Ďalšie stretnutie s obyvateľmi pod názvom Na slovíčko bude venované tretiemu obvodu, prioritne okoliu Agátovej ulice a ulica Na vrátkach.
Lucia Marcinátová
Za poznávaním Oravy a relaxom horárne
Seniori našej Dúbravky sa počas júna zúčastnili pobytu v Oravskej horárni. Pri plánovaní bola rezervácia Miestneho odboru Jednoty dôchodcov Slovenska na 25 ľudí a napokon sme obsadili celú horáreň v počte 47. Organizovanie pobytu zabezpečila Ruženka Brunovská.
Vlakom sa cestovalo do Kraľovian, a tu nás čakal autobus do samotnej Oravskej horárne. Po ubytovaní sme sa ešte zoznámili s okolím. Privítala nás tichá, čistá príroda. Dýchali sme vzduch voňajúci ihličím. Rekreačný pobyt sa niesol v záujme o samotnú Oravu a hlavne jej významných osobností a stavieb.
Navštívili sme Dolný Kubín a múzeum P. O. Hviezdoslava a cestou aj cintorín, kde je pochovaný. V Leštinách sme si prezreli artikulárny drevený kostol zapísaný v zozname UNESCO, kde bol Hviezdoslav krstený a sobášený.
Zdolali sme aj 664 schodov na Oravský hrad, kde sme si vypočuli výklad a poobede sme boli pozrieť horáreň pod Babiou horou, kde bola napísaná najdlhšia báseň Hajnikova žena. Súčasne sme videli expozíciu o Milanovi Urbanovi, ktorý sa tam narodil.  Medzi výlety patril aj trh v poľskej Jablonke či veľký zájazd so skromným obedovým balíčkom na plavbu po Oravskej priehrade, návšteva Oravskej lesnej železničky a múzea kávy v Krušetnici. Nasledovala návšteva Starej Bystrice so slovenským orlojom a poobede sa ešte osem členov    išlo pozrieť do Jasenovej, kde je rodný dom Martina Kukučína. Niektorí nadšenci sa boli okúpať v Lúčkach, iní zas boli v skanzene v Zuberci. Podnikli sme aj pešie túry na Vasilovskú hoľu a prešli náučný chodník okolo Hruštína.
Domov sme prišli načas, plní zážitkov a túžby niečo podobné si zopakovať.
manželia Brunovskí 
Preplatky za teplo aj tento rok:  obyvateľom Dúbravky sa vráti viac ako 250-tisíc eur
Dodávateľ tepla v mestskej časti Dúbravka spoločnosť Veolia Energia Slovensko, a. s., oznamuje, že v koncoročnom vyúčtovaní za rok 2017 svojim zákazníkom vrátil viac ako 250-tisíc eur (s DPH).  
Náklady na teplo v rodinných rozpočtoch tvoria významnú položku. Intenzívnou a dôslednou starostlivosťou o zverené prevádzky, zvyšovaním účinnosti výroby tepla a investíciami do rozvoja a modernizácie tepelného hospodárstva sa nielenže podarilo zlepšiť stav tepelnotechnických zariadení, ale aj znížiť celkové náklady za teplo. Tí obyvatelia Dúbravky, ktorým teplo dodáva spoločnosť Veolia Energia Slovensko, a. s., zaplatili za teplo odobrané v roku 2017 o 6,4 % menej ako v roku 2016,  a to aj napriek chladnejšiemu počasiu. V koncoročnom vyúčtovaní sa tak môžu tešiť na preplatky. Individuálna výška preplatku pre konečných spotrebiteľov závisí, samozrejme, od nastavenia mesačných zálohových platieb, ktoré stanovil správca alebo domové spoločenstvo.  
Ako to bude v roku 2018, koľko domácnosť za teplo v konečnom dôsledku zaplatí, bude závisieť od klimatických podmienok, od ktorých sa bude odvíjať množstvo dodaného tepla, a v nemalej miere aj od správania užívateľov vykurovaných objektov a od technického stavu budov. 

Klasické letné odstávky teplej úžitkovej vody sú minulosťou
Aj v roku 2018 bude dodávka teplej úžitkovej vody v letných mesiacoch plánovane prerušená iba tam, kde sú naplánované investičné akcie a opravy náročnejšieho charakteru. Plošné letné odstávky teplej vody (niekedy aj viac ako týždňové), na aké sme boli zvyknutí z minulých rokov, sú tak definitívne minulosťou. O termínoch a dĺžke nevyhnutných prerušení budú odberatelia v súlade splatnou legislatívou včas informovaní. Prehľad plánovaných prerušení a aktuálnych porúch s určením času prerušenia a dotknutých bytových domov nájdu koncoví spotrebitelia na:
www.veoliaenergia.sk/odstavky-prerusenia. 
Oznam o plánovaných prerušeniach spoločnosť Veolia Energia Slovensko, a. s., v legislatívou stanovených termínoch zasiela pred začiatkom prerušenia aj správcovským organizáciám (odberatelia), ktoré o tom vhodným spôsobom informujú svojich klientov – vlastníkov bytov. 

Plánované investície na rok 2018
Modernizácia tepelného hospodárstva MČ Dúbravka, ktoré je v správe spoločnosti Veolia Energia Slovensko, a. s., sa v roku 2018 uskutoční v kotolni K-11, kde sa inštaluje tepelné čerpadlo na predohrev teplej úžitkovej vody. Kotolňa K-11 tak bude vybavená modernou technológiou, čo opätovne zvýši efektívnosť využívania poskytovaných energetických zdrojov. Spoločnosť Veolia Energia Slovensko, a. s., sa aj v roku 2018 zameria na projektovú a realizačnú fázu rekonštrukcie vonkajších rozvodov ústredného kúrenia a teplej úžitkovej vody. Plánovaná je realizácia komplexnej a technicky náročnej rekonštrukcie pôvodných verejných rozvodov teplej úžitkovej vody a ústredného kúrenia v okruhu kotolne K-11 a príprava na rekonštrukciu rozvodov okruhu kotolne K-19.
Skupina Veolia zastáva v celosvetovom meradle vedúce postavenie v oblasti optimalizovaného riadenia zdrojov. S takmer 169-tisíc zamestnancami na piatich kontinentoch navrhuje a realizuje riešenia pre odvetvia vodného, odpadového a energetického hospodárstva, ktoré prispievajú k udržateľnému rozvoju miest i priemyslu. Prostredníctvom týchto troch navzájom sa dopĺňajúcich činností sa Veolia podieľa na rozširovaní prístupu k zdrojom, zachovávaní dostupných zdrojov a na ich obnove.
V roku 2017 skupina Veolia zásobovala pitnou vodou 96 miliónov obyvateľov, 62 miliónom obyvateľov posky-
tovala kanalizačné služby, vyrobila 55 miliónov MWh energie a zhodnotila 47 milióna ton odpadu. V roku 2017 predstavoval konsolidovaný obrat spoločnosti Veolia Environnement (Paris Euronext: VIE) 25,12 miliárd eur. www.veolia.com                  
(inzercia)  
Bratislavský hrad predstavuje  významný pamätník spoločensko-historického vývoja Slovenska
Bratislavský hrad je jednou z najtypickejších dominánt hlavného mesta a podobne, ako v prípade iných hradov či zámkov, aj tento prešiel viacerými fázami stavebnej premeny a búrlivým dejinným vývojom.              
Počiatky Bratislavského hradu
Osídlenie bratislavského hradného kopca siaha hlboko do praveku. Výhodná pozícia nad riekou Dunaj bola využitá na vybudovanie výšinnej osady už v období eneolitu (cca 2 500 rokov pred Kr.) a taktiež v staršej dobre železnej (8. –  6. st. pred Kr.).
Strategická poloha na križovatke významných obchodných ciest pri dunajskom brode viedla aj keltských Bójov k vybudovaniu významného oppida, ktorého centrom bol práve hradný kopec. Staroveký Rím pri svojej územnej expanzii na prelome letopočtov prekročil aj Dunaj a prirodzene využil vo svojom obrannom systéme aj bratislavský hradný kopec, podobne ako to bolo v prípade neďalekého Devína. 

Brezalauspurch čiže Pressburg
Náš kultový hrad sa prvýkrát spomína vo veľkomoravskom období, a to v Soľnohradských letopisoch, kde bol uvádzaný pod názvom Brezalauspurch v súvislosti s významnou bitkou, resp. viacerými ozbrojenými stretmi v roku 907. Tie sa odohrali buď pri Bratislave alebo priamo v Bratislave a boli pri nich staromaďarskými kmeňmi na hlavu porazené bavorské vojská. To takmer na 50 rokov zmenilo situáciu v oblasti stredného Dunaja a umožnilo starým Maďarom uskutočňovať nájazdy do rozsiahlych oblastí strednej, južnej a západnej Európy. 
Z názvu Brezalauspurch (Braslavov, Preslavov, Predslávov hrad) neskôr zrejme vznikol názov Pressburg a Prešpor(o)k). V tomto období bol hrad prezentovaný ako významná veľko-
moravská pevnosť a cirkevné i svetské centrum širšieho územia.

Stredovek
V období stredoveku, na prelome 10. – 11. storočia, sa začal formovať uhorský feudálny štát, ktorého súčasťou sa stalo aj Slovensko. V tomto období predstavoval hrad najvýznamnejšie správne a vojenské stredisko západného uhorského pohraničia.
Dôležitým rokom v stavebnom vývoji hradu je rok 1387, keď na uhorský trón nastúpil Žigmund Luxemburský. Pri prestavbe paláca využili stavitelia tzv. typ talianskeho kastela so štyrmi krídlami, ktorý sa zachoval dodnes.

Po Moháči
Začiatkom 16. storočia, presnejšie po bitke pri Moháči v roku 1526, sa Bratislava na nasledujúcich 250 rokov stala hlavným a korunovačným mestom Uhorska a hlavným sídlom centrálnych úradov habsburskej časti. Hrad zmenil taktiež svoju funkciu, z pôvodného feudálneho sídla sa stalo stredisko štátnej správy s kráľovskou rezidenciou. Začal sa využívať ako priestor pre korunovačné klenoty (Korunná veža).

Mária Terézia
Mária Terézia nastúpila na trón v roku 1740 a do dejín sa zapísala predovšetkým svojimi reformnými snaženiami. Počas jej panovania došlo k prestavbe hradu, ktorú možno badať i v súčasnosti. Jej syn Jozef II. dal nariadenie zmeniť funkciu hradu na účely generálneho kňazského seminára (študovalo tu viacero významných osobností a vzdelancov, napr. A. Bernolák či J. Fándly). V roku 1802 bol seminár presťahovaný do Trnavy a priestory hradu obsadili vojaci. V roku 1811 hrad zachvátil požiar a na viac ako 140 rokov sa z neho stala iba chátrajúca ruina.

Miesto štátnej reprezentácie
V roku 1953 sa začalo s opätovnou rekonštrukciou a obnovou hradu, ale aj zabezpečením staticky narušených častí. V rokoch 1953 až 1968 sa uskutočnila prvá rozsiahla rekonštrukcia hradu, ktorej cieľom bola jeho obnova zo stavu ruiny. Poznamenali ju obmedzené finančné možnosti vyplývajúce z politickej a hospodárskej situácie v štáte, ako aj nedostatok archívnych a terénnych výskumov.
Spolu so vznikom federálneho usporiadania česko-slovenského štátu sa po roku 1968 zmenili aj požiadavky na Bratislavský hrad. Stal sa miestom štátnej reprezentácie a aj Slovenské národné múzeum tu umiestnilo svoje expozície.
Novodobá rekonštrukcia
V nedávnom období hradný areál dosiaľ prešiel dvoma fázami rekonštrukcie. Prvá bola v období 2008 až 2011, išlo najmä o opravu samotného paláca. Druhá, často kritizovaná,  sa začala v roku 2013, týkala sa okolitých vonkajších plôch a ešte stále trvá, v roku 2016 sa v jej rámci dobudovala veľkokapacitná podzemná parkovacia garáž, baroková záhrada a časť zimnej jazdiarne.        
Text a foto: archív DM 
Po kom sú pomenované naše ulice
Povstalec ranený pre chyby partizánov v Strečnianskej tiesňave    
KAROL REPAŠSKÝ (1903   – 1944)
Narodil sa 9. 11. 1903 v Richvalde, okr. Bardejov ako Karol Repássy v rodine roľníka. V roku 1927 vyštudoval 4-ročný učiteľský ústav s maturitou. Následne absolvoval dvojročnú základnú vojenskú službu. Po jej skončení pracoval ako štátny učiteľ na meštianskej škole v Bytči, na ľudových školách v Miškovej, v Kotešovej, v Bytči, Zemianskom Kvašove, Považskej Teplej, v Plevníku-Drienovom. v Záriečí-Keblove.
Dôstojníkom z povolania sa stal 15. 1. 1940 v rámci štátneho náboru do armády, ktorá trpela nedostatkom dôstojníkov. Aktivovaný bol ako poručík pechoty. V priebehu júna a júla 1940 absolvoval aplikačný kurz pre aktivovaných dôstojníkov v Pezinku. 30. 9. 1940 bol premiestnený na Ministerstvo národnej obrany do Bratislavy, v máji 1941 bol prevelený do pešieho pluku 6 v Prešove.
Po vypuknutí vojny proti ZSSR bol už koncom júna 1941 odvelený na východný front. Dňa 3. 3. 1942 bol povýšený na nadporučíka. Dňa 4. 5. 1942 bol prevelený k Rýchlej divízii, s ktorou sa zúčastnil na nemeckej letnej ofenzíve na južnom úseku frontu. V júli 1942 sa zúčastnil bojov o Rostov, ktorý Rýchla divízia Nemcom pomohla dobyť. Na Nový rok 1943 bol povýšený na stotníka pechoty. Dňa 1. 3. 1943 sa stal veliteľom záchytného strediska pre frontových vojakov v Hurbanových kasárňach v Žiline. Tu ho zastihlo aj vypuknutie Slovenského národného povstania 29. 8. 1944. Do príprav Povstania ho zasvätil mjr. Jozef Dobrovodský, ktorého v polovici augusta ilegálne Vojenské ústredie tajne menovalo za povstaleckého veliteľa žilinskej posádky. Ten z vojakov posádky, mobilizovaných záložníkov a početných dobrovoľníkov zostavil dva plne bojaschopné pešie prápory, ktoré postavil do obrany na prístupových cestách do Žiliny od Púchova a Čadce. Repašský sa stal veliteľom jedného z nich v počte asi 300 mužov (druhému práporu velil stotník Teodor Schleichart severne od Žiliny, s vysunutou rotou pri Čadci) a mal zaujať obranné postavenie na oboch stranách Váhu, v úseku Horný Hričov – Marček (juhozápadne od Žiliny). 
Úlohou Repašského jednotiek bolo brániť presunové cesty a terén od Horného Hričova na Žilinu. Vinou postupu nemeckých jednotiek, ktoré obsadili Horný Hričov, však nakoniec zaujal obranu na terénnej čiare – vrch Príkrik – rieka Váh – obec Divinka severozápadne od Žiliny. So svojím práporom tak bránil slovenské územie pred nemeckou armádou v čase, keď ešte oficiálne jej vstup na naše územie ani nebol ohlásený. V ranných hodinách 30. 8. Repašského prápor ustúpil na východný okraj Žiliny, keďže hrozilo, že nepriateľ sa dostane do tyla práporu a zároveň odreže jedinú ústupovú cestu, ktorá viedla cez Žilinu. Neskôr v popoludňajších hodinách sa jeho jednotka presunula na budovanie obrany v Strečnianskej tiesňave, kde sa malo na rozkaz veliteľa povstaleckej armády plk. Goliana koncentrovať obranné postavenie povstaleckých jednotiek (vojakov aj partizánov). Roty jeho práporu dostali za úlohu obsadiť ľavú stranu obranného úseku na svahoch výšin Kosorá a Javor až k obci Stráňavy. Podobne, ako ostatným jednotkám povereným obranou v tomto úseku, im však citeľne chýbali protitankové zbrane (to bola aj jedna z príčin, prečo sa povstalci stiahli zo Žiliny). Prvé útoky nepriateľa (išlo o okupačné jednotky z bojovej skupiny plk. von Ohlena) museli jeho vojaci spolu s ďalšími obrancami Strečnianskej tiesňavy odrážať už 31. augusta. Nepriateľovi sa však nakoniec podaril obchvat obrancov z pravého brehu Váhu (v dôsledku chýb zo strany partizánov npor. Červenej armády P. A. Velička, ktorí neobsadili dominanty na pravom brehu Váhu), čo skomplikovalo aj situáciu Repašského jednotiek. Na druhý deň, 1. 9., museli jeho jednotky na ľavom boku obrany odrážať útoky nepriateľa, ktorý obchádzal postavenia povstalcov na výšine Rakytie až do hĺbky obrany a postupoval lesom na západné svahy výšiny Grúň, kde bol zastavený. Dňa 2. septembra, v čase najťažších bojov v Strečnianskej tiesňave, keď nepriateľské velenie nasadilo všetky prostriedky na prelomenie povstaleckej obrany, bol Repašský ťažko zranený, zasiahla ho črepina z míny. V bezvedomí ho odviezli do nemocnice v Martine. Jeho spolubojovníci medzitým naďalej bránili tiesňavu, odkiaľ boli vytlačení 4. septembra. Ťažkým zraneniam nakoniec podľahol o deň neskôr 5. septembra. V roku 1947 bol povýšený in memoriam na štábneho kapitána pechoty so spätnou platnosťou od 28. 10. 1943 a následne na majora so spätnou platnosťou od 1. 5. 1944.           
PhDr. Igor BAKA, PhD.       
Spravilo nespravilo: Mapujeme zmeny a plány. Oblasť dotácií, grantov, dobrovoľníctva
Sociálna oblasť, životné prostredie, kultúra, športoviská a ihriská a pred prázdninami peniaze.  Peniaze, ktoré sa mestskej časti podarilo ušetriť zo svojho rozpočtu. To všetko vďaka grantom, dotáciám a externým zdrojom.  Detské ihriská, športoviská, obnovy školských budov či oprava sôch alebo podpora kultúrnych podujatí.  Za posledné tri roky sa mestskej časti podarilo získať viac než 1,2 milióna eur na väčších aj menších projektoch, dotáciách. V rámci seriálu a mapovania udalostí posledných rokov sme preto navštívili Štefana Macejáka z kancelárie starostu, ktorý má na starosti granty a dotácie.  
Nielen peniaze však hýbu projektmi, za mnohými zmenami stoja nápady, dobrovoľníctvo, ľudia. Popýtali sme sa preto na fungovanie, plány i úspechy aj viacerých občianskych združení v mestskej častí, ktoré v Dúbravke pôsobia. Spoločne ju skrášľujú, menia.
Zarastená plocha, šmykľavka vedúca nikam, hrdzavý starý kolotoč, rozbité okná, posprejované steny a priestor, ktorému sa po zotmení treba radšej vyhnúť. Tak ešte pred dvomi rokmi vyzeral objekt na Fedákovej ulici. 
Dnes je to budova plná života, detí. Dvor sa zazelenal, zaplnil. Jedenásta materská škola, ktorú sa podarilo mestskej časti otvoriť na začiatku školského roku 2017. Mestská časť využila pri obnove peniaze z Integrovaného regionálneho operačného programu (IROP). Išlo o nenávratný finančný príspevok na zvýšenie kapacít infraštruktúry materských škôl. Dúbravka totiž získala eurofondy, čím sa vedeniu mestskej časti podarilo ušetriť viac než 580-tisíc eur a vytvoriť 92 nových miest v škôlkach pre dúbravské deti. 
Ide o najvyšší príspevok, dotáciu, akú kedy Dúbravka získala. Nová materská škola na Fedákovej vznikla prestavbou a rekonštrukciou chátrajúceho objektu.
Obnova sa začala v novembri 2016 a trvala do júna 2017. Budova slúžila v minulosti ako detské jasle. Bývalé vedenie Dúbravky ukončilo prevádzku súkromných jaslí v roku 2009 s odôvodnením, že v objekte bude fungovať zariadenie pre seniorov. Tento prísľub však ostal len na papieri a budova odvtedy chátrala. V časti fungoval ešte dlhšie bytový podnik. 

Ihriská, šport, prostredie
Najvyťaženejšie ihrisko v Parku Pekníkova dostalo nové hracie prvky vďaka dotácii, prostredníctvom grantu  sa podarilo rekonštruovať priestor a premeniť zanedbaný priestor v areáli Základnej školy Pri kríži na takzvané Zelené átrium, dotácie z ministerstva financií pomohli rekonštruovať šatne Základnej školy Sokolikova či revi-
talizovať športovisko a vymeniť športový povrch ZŠ Nejedlého.
Významná dotácia sa podarila Dúbravke získať z enviromentálneho fondu. Viac než 14-tisíc eur putovalo na likvidáciu skládok v mestskej časti, zmizlo ich 11. Problematickými lokalitami s čiernymi skládkami v Dúbravke sú Polianky, Veľká lúka či Technické sklo.
Modernizácia knižnice
Dve dotácie sa podarilo získať aj pre miestnu knižnicu na Sekurisovej, v roku 2016 to bola podpora od Bratislavského samosprávneho kraja a vlani z Fondu na podporu umenia.
Zavedenie internetu pre čitateľov bezplatne, práce na online katalógu, viac akcií pre verejnosť či knižný kolotoč.  Mestská časť začala pred tromi rokmi s postupnou modernizáciou miestnej knižnice na Sekurisovej ulici. Podarilo sa vymeniť okná za plastové, mestská časť plánuje v objekte aj ďalšie opravy.
V Dúbravke kedysi pôsobilo až päť verejných knižníc. Zmena prišla po nežnej revolúcii, vznikla centrálna Dúbravská knižnica na Sekurisovej, so 40-tisícmi kníh je najväčšou v štvrtom bratislavskom obvode.

Kvety, Družičky aj Panna Mária
„To je zabudnuté dielo Antoni Gaudího?“ pýtal sa okoloidúci reštaurátorov, ktorí sa pustili do obnovy diela zvaného Kvet. Tí sa len usmiali a pokračovali v práci. Veľa zvedavých pohľadov i otázky sprevádzajú obnovu keramického diela s názvom Kvet pri Obchodnom dome Saratov. 
Farebný kvet postupne vädol, praskal, menil farbu.  Ide o dielo Ľudmily Cvengrošovej z keramiky, ktoré je celoplošne glazované. Vytvorené bolo v roku 1983 a časom sa rozpraskávali jeho keramické segmenty. Skladá sa z troch častí a má betónové jadro.
„Dielo sa nám podarilo obnoviť aj vďaka spolupráci so Slovenskou sporiteľnou, ktorá má pobočku hneď v susedstve,“ hovorí o spolupráci pri obnove diel starosta Dúbravky Martin Zaťovič.
Mestská časť reštaurovaním pokračuje v obnove diel vo verejnom priestore.  Rozkvitli už Družičky, sochy dievčat s oficiálnym názvom Kvetinová spomienka, neďaleko Domu služieb. Tú opravovala vďaka dotácii z Bratislavského samosprávneho kraja, ktorú Dúbravka získala, či sochy Panny Márie, ktorá sa vrátila späť do Tavarikovej osady. Dúbravka tiež vyčistila kamennú sochu Dievča s knihou od Teodora Baníka na Nemčíkovej ulici.
Mestská časť okrem toho čistila viaceré sochy a diela vysokotlakovým čističom s teplou vodou. Išlo napríklad o sochy Miroslava Cipára s názvom Dlhý, široký, bystrozraký v areáli Materskej škole Ušiakova, sochu s názvom Dievča pri Zdravotnom stredisku Saratov a tiež Sestry od Tibora Kaveckého na dvore v Materskej škole Ožvoldíkova. Počas minulého roka čistila Dúbravka aj sochy svätých – Vendelína blízko školy na Dolinského ulici a svätého Floriána v páse zelene na Jadranskej ulici v starej Dúbravke.
V najbližších dňoch začne v Dúbravke aj reštaurovanie diela s názvom Detská preliezka od akademického sochára Jána Šicka pri Zdravotnom stredisku Mikuláša Schneidera Trnavského. 
Dielo z betónu a keramiky je dnes poškodené, na reštaurovanie získala mestská časť Bratislava-Dúbravka dotáciu z Bratislavského samosprávneho kraja.
Počas uplynulých dvoch rokov pribudla v Dúbravke i nová socha. Na ihrisku pri Horanskej studni vyrástla drevená 
princezná Dúbravka. 

Náučným i bežeckým chodníkom
Roky chátrali, stáli zničené, nečitateľné. Sedem tabúľ Dúbravského náučného chodníka skôr neslúžilo, ako slúžilo. Zmeniť sa to rozhodli dobrovoľníci v Dúbravke, ktorí v spolupráci s miestnym úradom a Občianskym združením BROZ obnovili náučné panely chodníka.  Niektoré projekty v mestskej časti tak neožili len vďaka dotáciám a grantom, ale viaceré aj vďaka dobrovoľníkom. 
Náučný chodník sa začína na Jadranskej ulici, prechádza pri Horanskej studni cez Glavicu a cez Tavarikovu kolóniu a ústi pri reštaurácii Zlatá lipa na Švantnerovej ulici. 
Novú a prvú značenú trasu majú v Dúbravke aj bežci. Trasu s dĺžkou asi päť kilometrov vytipovali športovci v spolupráci so športovou komisiou a zamestnancami miestneho úradu. Štart je za Kostolom Ducha Svätého, trasa vedie po asfaltovom chodníku až k Slovenskému ústavu technickej normalizácie, pri ktorom sa vybehne do chatovej oblasti. Lesnou cestou sa beží cca 1,5 km a potom opäť po asfalte až do cieľa. Každý kilometer je značený kilometrovníkom prostredníctvom tabule.  
Dobrovoľnícky a z iniciatívy zamestnancov miestneho úradu začala mestská časť pred tromi rokmi s hromadnými odbermi krvi pod názvom Na pol litra so starostom. Vedenie mestskej časti ich organizuje v spolupráci s Národnou transfúznou službou SR väčšinou dvakrát do roka – na jar a na jeseň. Tento rok vyskúšala Dúbravka aj formu „výjazdu“, zozbierala Dúbravčanov a spoločne vyrazili na odber do transfúznej služby na Kramáre.

Horanská studňa na zastávke
Nielen vyčistiť, ale aj vytvoriť niečo trvalejšie, originálne dúbravské a spríjemniť čakanie na MHD. S takým cieľom sa pustila mestská časť do maľovania starých prístreškov na autobusových zastávkach MHD. 
Začala tým v roku 2015. Pri miestnom úrade na Žatevnej vidno na zastávke Horánsku studňu, jeden z typických znakov Dúbravky.  Originálne – hokejové i rozkvitnuté sú aj zastávky pri Harmincovej, na Štepnej, Damborského a najnovšie aj na Agátovej ulici, kde dlho chýbal prístrešok úplne.
Obnovu zastávok organizujú  Dobrovoľníci v Dúbravke, street artoví umelci, v spolupráci s mestskou časťou Bratislava Dúbravka a Dopravným podnikom Bratislava.
Dúbravské zastávky nemajú len spríjemňovať čakanie na MHD, ale v duchu pravidla sprejerov – prevenciou grafiti sú grafiti,  aj chrániť zastávky pred ďalším počmáraním a ničením.
Lucia Marcinátová
Najvýznamnejšie dotácie pre Dúbravku a projekty po roku 2014 - výber
■ Podpora podujatí opakovane – Dúbravské hody, Umelecko-remeselný tábor ÚLET ■ Dotácia z Úradu vlády SR pre MŠ Cabanova: 10 000 eur ■  Dotácia z BSK na revitalizáciu detských ihrísk  a školských dvorov: 24 500 eur ■ Dotácia na opravy ciest a chodníkov: 49 992,97  eur ■ Dotácia IROP z Európskeho fondu reg.rozvoja na rekonštrukciu MŠ Fedáková: 509 396,33 eur a z Ministerstva školstva na MŠ Fedáková: 160 000 eur ■ Dotácia z Magistrátu na odstránenie grafitov z budovy DKD: 2900 eur ■ Dotácia z BSK na miestnu knižnicu: 7.500 eur, z Fondu na podporu umenia pre knižnicu: 1000 eur ■ Obnova sôch a diel vo verejnom priestore – dotácia z BSK na súsošie Družičky: 5000 eur, sponzorský dar na opravu sochy Kvet od Slovenskej sporiteľne 1000 eur, dotácia z BSK na revitalizáciu sochy Kocky: 2000 eur ■ Dotácie z Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR na podporu opatrovateľskej služby: 70 473 eur a 121 680 eur a  na kúpu vozidla pre rozvoz stravy: 11 000 eur ■ Dotácia z enviromentálneho fondu na likvidáciu skládok: 14 242,54  eur ■ Dotácia z Ministerstva financií SR pre ZŠ Nejedlého na revitalizáciu školského dvora: 12.000 eur a dotácia z MFSR pre ZŠ Sokolíková na rekonštrukciu šatní: 12 500 eur.
Združenia, neziskovky, dobrovoľníci: Menia areály škôl, športoviská, vytvárajú sa komunity
Neziskovky, združenia, kluby, takzvané ózétká pri ihriskách, školách, škôlkach, komunity. Komunity, ktoré tvoria Dúbravku. Mestská časť Bratislava Dúbravka začala tento rok s organizovaním ich stretnutí, spoznávaním sa.  Pre všetky združenia, neziskovky, športové či tanečné kluby a organizácie vytvorila mestská časť akéhosi koordinátora, poradcu. Pomáhať má pri grantoch, dotáciách, informovať o možnostiach získania externých zdrojov, radiť. Úlohy sa chopila Mária Smiešková, ktorá má z občianskych združení skúsenosti so získavaním grantov, na Oddelení územného rozvoja a životného prostredia miestneho úradu má tiež na starosti detské ihriská a mobiliár. 
Čo trápi kluby, aké majú združenia problémy a prečo vôbec ózétká vznikajú a na čo slúžia? Pripravili sme rozhovory s jedným združením pri škole, druhým pri škôlke a tretím, ktoré vzniklo v rámci komunity na ihrisku.
Snažíme sa odstrániť strach z papierovačiek
Mení okolie materskej školy, jej dvor, aj priľahlé plochy ihriska Občianske združenie rodičov pri Materskej škole Cabanova č. 44 bolo úspešné pri získavaní viacerých grantov. Pôsobí v ňom Mária Smiešková, ktorá je zároveň  koordinátorkou združení na miestnom úrade.
Aké granty, dotácie sa podarilo občianskemu združeniu pri materskej škole zohnať?
Občianske združenie rodičov pri Materskej škole Cabanova č. 44 získalo za uplynulý rok viacero grantov a dotácií. Z dotácie Bratislavského samosprávneho kraja sa revitalizovalo ihrisko vedľa materskej školy, kde rodiny s deťmi môžu aktívne tráviť čas pri športových hrách. Z dotácie Nadácie Volkswagen Slovakia sa revitalizoval schátralý asfaltový priestor pred materskou školou, z ktorého vzniklo funkčné a deťmi veľmi obľúbené dopravné ihrisko. Nezabúdali sme však ani na areál materskej školy, kde sa pomocou grantu ČSOB nadácie vytvorila exteriérová učebňa s náučnými tabuľami, chodníkom zdravých nôh a vyvýšenými záhonmi. Z 2 percent dane sme doplnili do areálu altánok. 
Prečo vôbec zakladať občianske združenie pri základných a materských školách? Akú sú výhody?
Základnou výhodou občianskeho združenia je možnosť získavať financie na fungovanie a rozvoj či už materských, základných škôl alebo iných záujmových klubov a združení, jednoducho a efektívne z externých zdrojov. Podiel na zaplatenej dani (2% z dane), dotácie, granty i dary neraz pomôžu realizovať projekty, ktoré by inak nebolo možné uskutočniť. 

Organizujete stretnutia s neziskovkami, športovými klubmi,  občianskymi združeniami, aké sú ich najčastejšie trápenia, problémy? S čím sa na vás obracajú?
Stretnutia sa začali organizovať na základe dopytu po informáciách. Združenia či kluby sa potrebujú zorientovať v množstve informácií, získať cielené a špecifické rady, nadobudnúť odhodlanie a energiu do ďalšieho fungovania. Obavy z projektov a grantových žiadostí, z legislatívy, z účtovníctva, z takzvaných "papierovačiek" a podobne sa verím eliminovali, keď združenia dostali možnosť sa na niekoho obrátiť a konzultovať svoje otázky.
Ďalšou veľkou prednosťou je fakt, že na stretnutia chodia aj zástupcovia miestneho úradu či poslanci, s ktorými takto môžu združenia prísť do priameho kontaktu a interakcie, čo odbúrava komunikačné bariéry.
(lum)
Darí sa nám napĺňať predstavu prírodného ihriska uprostred sídliska
Združenie, ktoré zmenilo nenápadné ihrisko pri lekárni na priestor plný života, k hracej ploche sa mu podarilo doplniť zeleň, vytvoriť vyvýšené záhony, hmyzí domček, kompostovať či osadiť na stromoch originálne vtáčie búdky. Na podrobnosti Občianskeho združenia Späť pod stromy, ktoré mení takzvané ihrisko pri lekárni a zdravotnom stredisku Saratov sme sa popýtali Gabriely Brejkovej, zakladateľky združenia.
Prečo a ako vzniklo Občianske združenie Späť pod stromy?
Občianske združenie vzniklo z pôvodnej iniciatívy skupinky mamičiek na rodičovskej dovolenke. Nebavilo nás len sedieť na ihrisku a lamentovať nad tým, aké je ihrisko zanedbané a nepekné. Rozhodli sme sa, že spolu so svojimi deťmi, rodinami a susedmi skúsime zmeniť prostredie, v ktorom žijeme.

Aké granty sa občianskemu združeniu podarilo zohnať a ako zmeniť priestor a ihrisko pri lekárni?
Prvý minigrant sme dostali od Občianskeho združenia Žime krajšie, vďaka ktorému sme mohli namaľovať betónové múriky na ihrisku, a pribudli aj namaľované aktivity na chodníku. V ďalších krokoch nás podporila mestská časť osadením preliezky pre staršie deti, umiestnením sedenia okolo pieskoviska i oplotením ihriska a priľahlej trávnatej plochy. Vďaka týmto investíciám sa nám podarilo získať aj ďalší grant od Nadácie Orange. Jeho cieľom bolo rozšíriť asfaltovú plochu ihriska o trávnatý priestor, kde sme s našimi dobrovoľníkmi – rodičmi a deťmi, spravili dva vyvýšené záhony s jedlými a liečivými rastlinami, hmyzí domček, aj pocitový chodníček pre bosé nôžky. Toto všetko ešte len ako neformálne združenie rodičov. Potom nasledovalo založenie občianskeho združenia a získanie ďalšieho grantu od Nadácie ČSOB na osadenie balančných prvkov z agátového dreva. Darí sa nám tak napĺňať predstavu o prírodnom ihrisku uprostred sídliska.
Potešila nás aj výhra v súťaži o umiestnenie Loptoša od OZ Žime krajšie a spolupráca pri realizácii Komunitného kompostoviska.

Aké sú podľa vás najväčšie trápenia pri získavaní grantov, dotácií?
Najväčší problém je konkurencia. Toto platí najmä pri „hlasovacích“ grantoch, kde takéto malé občianske združenia, ako sme my, nemajú šancu proti medializovaným projektom veľkého rozsahu, ktoré majú oveľa väčšiu podporu verejnosti a aj výraznú lobby. 
Náročné je tiež samotné vytváranie žiadosti. Niektoré nadácie vyžadujú veľmi podrobné podklady, kalkulácie a množstvo potvrdení, čo je časovo veľmi náročné. O to väčšie je potom sklamanie, ak takáto žiadosť nevyjde.
Aké máte plány do budúcnosti?
Plánov do budúcnosti je veľa, ale uvidíme, čo sa podarí zrealizovať. Závisí to vždy od nasadenia dobrovoľníkov. Z mamičiek na materskej sú pracujúce matky, času je málo. Dúfame, že sa nám podarí nájsť ďalších ochotných pokračovateľov v našich projektoch.
Radi by sme robili naďalej akcie pre deti – športové ale aj kultúrne. Chceli by sme ešte doplniť, vymeniť vybavenie ihriska. Teší nás tiež, ak sa podaria nejaké projekty, ktoré spájajú generácie a rôzne skupiny obyvateľov. Sme radi, že sa nám podarilo osadiť krásne vtáčie búdky v spolupráci s Domovom sociálnych služieb Prof. Karola Matulaya, dúfame, že v spolupráci budeme pokračovať.  Ceníme si aj záujem okoloidúcich a susedov, ktorí, aj keď deti nemajú, sa tešia z našej práce. Budeme rozmýšľať aj nad projektami, ktoré by oslovili aj ich. Boli by sme radi, ak by ihrisko nebolo len pre deti, ale bolo aj oddychovou zónou pre všetkých. Ukazuje sa aj veľký záujem o kompostovanie, veríme, že aj v tejto oblasti sa nám bude dariť. Máme predstavu aj ďalších projektov na pešej zóne, pri ich realizácii však chýba podpora zo strany magistrátu hlavného mesta. Zatiaľ sa teda budeme snažiť aspoň o väčšiu čistotu na pešej zóne.                                
(lum)
Plánujeme rekonštrukciu futbalového ihriska, výmenu mantinelov
Brigáda, aká nemala páru, mnoho rúk, nadšenie. Podujatie, ktoré spája.  V pozadí neho Združenie rodičov a priateľov Základnej školy Pri kríži. Úspešné pri získavaní grantov, dotácií. Oslovili sme Mirku Čečetkovú, hovorila o plánoch aj o úspechoch združenia.
Prečo a ako vzniklo občianske združenie?
Združenie rodičov a priateľov ZŠ Pri kríži (ZRPŠ Pri kríži) vo svojej činnosti nadväzuje na úlohy a ciele Rodičovského združenia ZŠ Pri kríži, ktoré  v škole pôsobí už niekoľko rokov. Jeho cieľom je spolupracovať s vedením školy ako aj s pedagogickými, či nepedagogickými zamestnancami školy pri výchove a vzdelávaní žiakov, zabezpečiť úzku spoluprácu školy a rodičov, spolupodieľať sa finančne, materiálne, organizačne, prípadne inak na skvalitňovaní a modernizácii vybavenia školy, ako i podieľať sa na podpore a uplatňovaní nových technológií na škole. ZRPŠ sa podieľa materiálne i organizačne na skvalitňovaní a modernizácii vzdelávacieho procesu a obnove a skrášľovaní školy. Spolupodieľa sa taktiež na kultúrnych, športových a vzdelávacích aktivitách žiakov školy. Napomáha poskytovaniu vzájomnej pomoci medzi rodičmi a zástupcami školy, podporuje vzájomnú komunikáciu. V spolupráci s vedením školy podáva návrhy a požiadavky školy týkajúce sa výchovy a vzdelávania a predkladá návrhy na materiálnotechnické vybavenie školy a taktiež poskytuje peňažné prostriedky na financovanie nevyhnutných prevádzkových nákladov školy presahujúcich jej rozpočet.
Aké granty sa občianskemu združeniu podarilo získať?
V školskom roku 2017-2018 sa ZRPŠ Pri kríži podarilo doposiaľ získať 17 200 eur na rôzne projekty a veríme, že ešte nejaké granty nám budú schválené. Sústredili sme sa na vybudovanie fitparku v zelenej časti školského areálu, kde pribudli nové herné, cvičebné a oddychové prvky a kde sme zrevitalizovali pôvodné ihrisko. Na tieto aktivity nám prispeli Nadácia pre deti Slovenska z nadačného fondu Deti v bezpečí poisťovne Kooperativa, Nadácia Tesco, Nadácia Volkswagen, hlavné mesto a mestská časť Bratislava-Dúbravka. S finančnou podporou BSK sme zakúpili do telocvične nové gymnastické vybavenie, ktoré si deti i učitelia veľmi obľúbili.  V pláne je zmodernizovať a dokúpiť ďalšie športové vybavenie do telocviční i do exteriéru školy za podpory Úradu vlády SR v rámci programu podpory rozvoja športu. Hlavné mesto nám prispelo na športové pomôcky, odmeny a ceny pre športovcov počas už IX. ročníka Športového dňa – futbalového turnaja O pohár riaditeľky školy.  Na toto podujatie sa nám podarilo získať i viacerých sponzorov. V spolupráci s Nadáciou Pontis a Telecomom sa deviataci zúčastnili projektu Holokaust, počas ktorého absolvovali besedy s vojnovou tematikou, cestovali do koncentračného tábora v Mauthausene a do školskej knižnice boli zakúpené knihy pre žiakov školy. ZRPŠ v spolupráci s vedením školy plánuje nadviazať na úspešný medziškolský projekt "Dúbravka moja" pre druhostupniarov a od júna do konca decembra 2018 pripraviť a rozbehnúť 1. fázu projektu "Dúbravka moja" pre 1. stupeň ZŠ.  Zatiaľ nám na projekt prispela Nadácia Tatrabanky.
Aké sú podľa vás najväčšie trápenia pri získavaní grantov, dotácií?
Príprava projektov, ale i samotná realizácia a administrácia - písanie záverečných správ, finančné správy, komunikácia s dodávateľmi, organizácia podujatí, propagácia a podobne - sú časovo náročné. Aj malé granty vo výške 300 –  500 eur vyžadujú rovnaké množstvo práce, ak nie viac, ako väčšie granty.  Každý žiadateľ, aby získal čo najviac grantov, musí podať čo najvyšší počet žiadostí na rôzne miesta a potom čaká, čo sa podarí.  Čakanie trvá cca 1 – 4 mesiace, kým sa dozvie, či uspel.  Táto dlhá doba nie vždy hrá do karát danému projektu a jeho načasovaniu. Niektorí donori, väčšinou samosprávy, umožňujú žiadateľom refinancovať si projekt spätne.  Čo sa týka súkromných donorov, tam to možné nie je.  Z tohto dôvodu je  časové naplánovanie projektu kľúčové a nevyhnutné sú aj vlastné finančné zdroje, ktoré môže organizácia investovať do projektu. Každý náš projekt bol spolufinancovaný z vlastných zdrojov, pretože výška grantov zväčša nepokrýva celkové náklady projektu.
Aké máte plány do budúcnosti?
V blízkej budúcnosti máme spolu s vedením školy za cieľ rozšíriť projekt „Dúbravka moja“ aj medzi žiakov 3.-4. ročníka.  Súčasťou projektu budú vychádzky, besedy, exkurzie, tvorivé dielne a vystúpenia v dúbravských krojoch, krúžok "Dúbravka moja" a nákup prezentačnej techniky do tried pre žiacke prezentácie. Zámerom projektu je príprava a rozbehnutie projektu, aby v roku 2019 mohla prebehnúť prvá školská súťaž pre 1. stupeň, vzniknúť publikácia a virtuálna galéria s najlepšími žiackymi prezentáciami.  
Ďalším cieľom je podpora zážitkového učenia technických predmetov a zábavná a interaktívna výučba nemeckého jazyka na 2. stupni. Tak ako v minulosti, budeme sa snažiť znova podporiť projekty rozvíjajúce systematické čítanie u detí, čítanie s porozumením a tvorivé spracovanie a prezentovanie nadobudnutých poznatkov. V spolupráci so školou a cez projektové aktivity plánujeme rekonštrukciu futbalového ihriska – výmenu mantinelov a osadenie vysokých postranných sietí.  
V súčasnosti sú mantinely a siete v dezolátnom stave.  Ich rekonštrukciou zabezpečíme bezpečnosť detí pri hre. Zaoberáme sa tiež výsadbou zelene pozdĺž oplotenia školského areálu a jeho osvetlením. V interiéri a exteriéri školy ako i vo vzdelávacom procese je stále čo modernizovať a rozvíjať, a preto sa budeme i naďalej snažiť získavať granty na projekty, ktoré budú mať pre školu a jej žiakov pozitívny prínos a ktoré budeme schopní časovo zvládnuť.
Kontakty
Pre občianske združenia, športové kluby, neziskovky 
Mária Smiešková, 
smieskova@dubravka.sk,  
02/60101154
Pre granty, dotácie, externé zdroje  Štefan Maceják, 
macejak@dubravka.sk, 
02/69202532, 0903 545 337
Seniori v Brhlovciach a Leviciach
Miestna organizácia Jednoty dôchodcov v Dúbravke organizovala koncom mája jednodňovú autobusovú exkurziu. Cieľom bolo navštíviť skalné obydlia v Brhlovciach a  Levický hrad, súčasťou ktorého je Tekovské múzeum.
Vnútorný interiér   múzea s odborným výkladom zaujal 50 seniorov. Po prehliadke sme navštívili a obdivovali čiastočne zrekonštruovanú Levickú synagógu. 
Spoločný obed a degustácia Levických vín v Rotunde, ktorá sa nachádza v areáli hradu prispeli, že vydarená exkurzia splnila očakávanie a seniori spoznali i túto časť krásneho slovenského regiónu.
Ján Molnár, predseda MO JDS v Dúbravke
Organizácie, združenia, neziskovky na webe
Mestská časť Bratislava Dúbravka začala koncom minulého roka organizovať stretnutie neziskoviek, komunít, športových klubov v Dúbravke. Stretnutia pokračujú a tento rok získali komunity aj koordinátora, poradcu v oblasti grantov, príspevkov – Máriu Smieškovú, ktorá pracuje na miestnom úrade na referáte životného prostredia a má na starosti detské ihriská a mobiliár.
Novinkou je aj sekcia Záujmové združenia, ktorá vznikla na webe mestskej časti pod časťou Organizácie. Obyvateľ má tak prehľad o záujmových združeniach, športových kluboch.
Mestská časť vyzýva skupiny, združenia, komunity, ktoré sa nenájdu v zozname, aby sa pridali a dali o sebe vedieť. Nakontaktujte sa prosím na koordinátorku Máriu Smieškovú - smieskova@dubravka.sk.
Deň otcov oslávili športom
V stredu 13. júna  sme v MŠ Nejedlého oslávili Deň otcov. Ako? Zábavným charakterom spoločných športových aktivít a súťaží detí s rodičmi v priestoroch nášho dvora. V záujme zdravého vývinu detí sme zapojili  otcov, dedov, strýkov, ale aj mamičky, tety, či babičky do spolupráce s materskou školou a spoločnými športovými aktivitami ich vtiahli do výchovného spoločenstva.
Napriek tomu, že nám počasie až tak neprialo a padli aj dažďové kvapky, prežili sme veselú „mokrú“ atmosféru, plnú zábavy a športového vyžitia. A aby nebolo ľúto deťom, ktoré sa pre neskorší dážď už nezúčastnili, na druhý deň v triedach sme dokončili súťaže, dopapali napečené dobroty od mamičiek, či babičiek a získali aj prekvapenia v podobe diplomu za zvládnutie športových disciplín a odmeny.
 Diana Srdošová
Navrhnite seniora roka
Primátor hlavného mesta Ivo Nesrovnal vyhlasuje výzvu  na podanie návrhu na cenu  Senior roka, ktorú udelí na slávnostnom gala programe 16. októbra 2018 v Zrkadlovej sieni Primaciálneho paláca. Ocenenie sa tradične  udeľuje v októbri, ktorý je  symbolickým Mesiacom úcty k starším. Návrhy je potrebné posielať  v elektronickej forme na emailovú adresu: senior@bratislava.sk alebo v písomnej forme poštou na adresu Magistrát hlavného mesta SR Bratislavy,  Oddelenie sociálnych vecí, Primaciálne  nám. 1, 814 99 Bratislava, prípadne priniesť do podateľne magistrátu osobne  do 10. augusta 2018.
V návrhu je potrebné uviesť: ■ meno a kontaktné údaje navrhovaného (dátum narodenia, adresa, telefón, email), ■ kontaktné údaje navrhovateľa, ■ stručné odôvodnenie podania návrhu s uvedením počinov z aktivity v kultúrnej, športovej, vedeckej, prípadne spoločensko-občianskej  oblasti v seniorskom veku  (60 +), s celomestským, celoštátnym prípadne medzinárodným dosahom, čím aj reprezentuje Hlavné mesto SR Bratislavy. Zároveň je príkladom ako je možné aktívne starnúť – teda aj vo vyššom seniorskom veku byť aktívny a nájsť  uplatnenie. 
Cena Senior roka je jedným z najvyšších  samosprávnych ocenení. Udeľuje sa Bratislavčanom, ktorí sú v  seniorskom veku  aktívni, či už v oblasti, ktorá bola ich profesiou, alebo v inej činnosti, v ktorej dosiahli preukázateľné výsledky. Vyhľadávame návrhy, ktoré sú spojené aj s významným životným jubileom navrhovaného aktívneho seniora.
Návrh môže podať jednotlivec alebo organizácia -  samospráva, kultúrne, športové,  vedecké inštitúcie, občianske združenie, neziskové organizácie a podobne.                                                                                                   (red)
Indiáni, kovboji aj ochranka diplomatov na jednom dvore
Veľké bubny, kovbojské klobúky, indiánske čelenky, perá, no aj tanec či zásah ochranky ústavných činiteľov a diplomatov. To všetko takmer v jeden čas na jednom dvore. V deň, keď lienky vyhrali nad sovami.
Na úvod sa objavovali malí aj väčší indiáni, indiánky, drsní kovboji aj dámy v kovbojskom.  Triedy Materskej školy Cabanova – Sovičky, Lienky, Motýle aj Vrabce sa zlietli, aby privítali špeciálneho hosťa. Riaditeľku Janette Ivanovú, Žažu, priviezla do materskej školy limuzína v sprievode ochranky ústavných činiteľov a diplomatov. Bezpečne ju dopravila na divoký západ.
Po jej príchode začala totiž ozaj divoká zábava. Na programe bola dámska volenka, hudba, tanec, policajné ukážky, posadiť sa dalo na motorku policajného zboru i odskúšať spoločnosť drsných chlapov.
Drsné bolo aj futbalové zápolenie škôlkárskych tried. O putovný pohár hrali otcovia detí. Nakoniec sa podarilo vyhrať Lienkam. Jemnejšou zábavou bolo pletenie košíkov, ktoré predviedol  na dvore Ľubo Navrátil s Dúbravským ateliérom. 
Materská škola zorganizovala toto podujatie nielen pre oteckov či mamičky, detičky, ale pre všetkých priaznivcov a priateľov škôlky. Aby sa všetci mohli zabaviť, prežiť spoločné popoludnie pod heslom materskej školy  - My sa máme, že sa máme... A kto prišiel v toto júnové poobedie na Cabanku, sa naozaj aj mal, mal dobre...        
(lum)
Dúbravka zažila čerešňovú sobotu
Čerešne v štrúdli, v strapci, na ušiach, v pesničke a aj na výstave. Jednoducho čerešne v rôznych formách, podobách. Taká bola sobota 16. júna v Dúbravke.
Stánky pred kultúrnym domom sa rozložili už okolo 13tej popoludní, ľudia sa postupne trúsili, program odštartoval o 15-tej. Najskôr dostali priestor tradície. Dúbravskí dobrovoľní hasiči priniesli čerešňový strapec, začalo sa strihanie, rozdávanie, pojedanie.  Potom nastúpil Spevácky zbor Matice slovenskej, ktorý nevynechal ani pieseň: Čerešničky, čerešničky, čerešneeee.
Na pódiu sa postupne vystriedali – Kapela Oukey, Ivanna Bagová známa zo speváckej súťaže Superstar a skupina Happyband s viacerými svetovými hitmi.
K sprievodným akciám patrila súťaž Masterplank.
So súťažou sa spájali aj čerešne. V úvode podujatia sa totiž vyhodnotila aj Veľká čerešňová súťaž, ktorú zorganizovali Dúbravské noviny. Súťažilo sa v dvoch kategóriách – fotografickej a výtvarnej. Počas juniálesu ocenili najlepších.
Mestská časť začala pred dvomi rokmi oživovať svoju čerešňovú tradíciu a slávnu minulosť. Dúbravka bola totiž kedysi obec, kde sa darilo ovocinárstvu a čerešne sa vyvážali až do Prahy. Dúbravčania zo železničnej stanice v Lamači v sezóne mohli denne vypraviť jeden až jeden a pol vagóna čerstvých čerešní do Prahy.                                      
(lum)
Pred kostolom lietal tanier, jazdili poníky, hralo sa, aj tvorilo
Plocha pred Kostolom Ducha Svätého plná a nielen ľudí, ale aj zábavy. Na takzvanom farskom dni sa totiž spojilo športovanie, tvorenie, súťaženie,  hudba, pohyb, domáce dobroty a aj stretnutie známych i neznámych.  Počas júnovej soboty tu prebiehal takzvaný farský deň.
V pozadí štyri vysoké modré paneláky, tak typické pre Dúbravku, hore na oblohe kríž kostola. 
Zátišie Dúbravky dopĺňa pohľad na aktivity, ľudí, ktorí sa stretli pred Kostolom Ducha Svätého na takzvanom farskom dni. Išlo už o piaty ročník rodinného popoludnia.
Na úvod všetkých pozdravil dúbravský farár Miroslav Bederka a aj starosta Martin Zaťovič a program sa mohol začať.
Hralo sa frisbee, šípky, petanque, minigolf, kalčete, ale aj špeciálna detská hra so stanovišťami. 
Za každú splnenú úlohu získavali deti takzvané farfesťáčiky, za ktoré si mohli potom aj v mimoriadnom minidetskom obchodíku niečo nakúpiť.
Kto mal trpezlivosť, usadil sa do tvorivého kútika, kde sa vyrábali náušnice, náramky, rôzne ozdoby a doplnky. Nechýbali ani poníky, na ktorých sa dali povoziť deti či maľovanie na tvár.
Oddychovať sa dalo na farebných sedacích vakoch, pri vytváraní ovocných špízov alebo pri rozhovoroch s priateľmi, susedmi.
Farský deň pokračoval aj podvečer. Formou súťažnej stopovačky sa preniesol do Centra rodiny na Bazovského, kde bolo pripravené občerstvenie, opekačka, hudba.
(lum)
Svoj deň oslávili deti malými hodami
Deň detí sa slávil v piatok 1. júna v celej Dúbravke. Najväčšou akciou bolo podujatie pred kultúrnym domom, kde sa spojil program so súťažami aj ukážkami činnosti hasičov či záchranárov.
Jednotlivé materské i základné školy aj Rodinné centrum Macko. Všade oslavovali. Vždy inak, svojsky, no veselo, detsky. Prvý jún už totiž tradične patrí deťom. Mnohí ho poznajú pod skratkou MDD.  Tento rok pripadol na piatok.
Akýsi predskokan veľkého podujatia ku dňu detí, ktorý organizovala mestská časť pred kultúrnym domom, prebehol doobeda v záhrade Rodinného centra Macko na Sekurisovej. Na programe bolo hranie sa, hranie sa a hranie sa a okrem toho tvorenie v štýle Montessori, bublinky, skákanie.
Možno pre trošku väčšie deti, no určite vo väčšom prebehol deň detí na lúke a pred Domom kultúry Dúbravka. Deti a rodičia sa začali trúsiť okolo tretej popoludní, po chvíľke sa priestor zaplnil nielen ľuďmi, ale aj zábavou. Podujatie trvalo viac než tri hodiny, počas nich sa na pódiu prestriedali -  Dorotka z Fidorkova, šašo, tanečníci z  District Dance, La Portella, mažoretky, Škola Breaku. K sprievodnému programu patrilo vozenie sa na poníkoch, ukážky od hasičov, z prvej pomoci či rôzne športové úlohy vznikajúceho Dúbravského športového klubu.
Myšlienka Medzinárodného dňa detí vznikla na Svetovej konferencii pre blaho detí v Ženeve  v roku 1925. Nie je úplne jasné, prečo práve 1. jún bol vybraný ako MDD. Avšak tento dátum je na svete najobľúbenejší, oslavuje sa vo viac ako 21 krajinách. 
(lum)
Keď deň detí ozaj spája
Ďalší vydarený deň za nami.  Ďalšia výborná príležitosť osloviť susedov z vedľajšej škôlky na Damborského, aby si s nami užili pekné dopoludnie pri súťažiach v duchu kamarátstva, spolupráce a pomáhania si.  Ďalšia možnosť upevniť tradíciu byť spolu a v komunite s rovesníkmi našich detí.
S horúcim slnkom nad hlavami a drobnými chrobáčikmi v tráve pod nohami sme sa znova stretli v záhradke na Ľuda Zúbka. „Matulayovci“   – klienti z Domova sociálnych služieb prof. K.Matulaya a „ Damboráci“ – deti zo škôlky na Damborského ulici. 
Tentoraz sme pripravili pre všetky deti disciplíny, pri ktorých si vyskúšali svoju odvahu, rýchlosť, šikovnosť, presnosť a tímovú kamarátsku spoluprácu. V každom tíme boli chlapci aj dievčatá, aj Matulayovci aj Damboráci. Farebné tímy pobehovali zo stanovišťa na stanovište, zbierali pečiatky ale aj skúsenosti s novými kamarátmi. Tým bolo treba sem-tam pomôcť, semtam povzbudiť, semtam trošku dlhšie na nich počkať, ale dôležité je, že všetci to spoločne zvládli. 
Na záver, po slávnostnom dekorovaní medailami a drobnej odmene, sme sa mohli pustiť do veľkého bublinovania. 
Opäť sa diali veľké veci  na malom kúsku sveta. Sme radi, že sme jeho súčasťou.
Katarína Hollá, terapeut Domova sociálnych služieb Karola Matulaya
Tešiť sa dá aj učením
Pri príležitosti Medzinárodného dňa biodiverzity 22. mája organizovala Veolia Energia Slovensko podujatie zamerané na zvýšenie povedomia o význame prírodnej rozmanitosti. Miestom akcie bola práve Dúbravka.
Veolia spoločne s Inštitútom aplikovanej ekológie DAPHNE a Centrom rodiny na Bazovského ulici pripravili pre žiakov základných a materských škôl interaktívnu výstavu v podobe náučného chodníka. Nosným prv-
kom boli stanovištia zamerané na interpretáciu mýtov o biodiverzite, prepojenia biodiverzity s človekom  či škodlivosti monokultúr. Deti rôzneho veku si na 3D modeli názorne ukázali, ako vyzerá kalamita v monokultúrnej prírodnej oblasti, čo ju spôsobilo a ako môžeme kalamite predísť. Na ďalšom stanovišti diskutovali, ktoré živočíšne druhy žijúce na Slovensku sú pôvodnými druhmi a aký vplyv majú na život človeka a biodiverzitu. V ďalšej aktivite sa dozvedeli o dôležitosti návratu biodiverzity do našich záhrad, o dôsledkoch používania chemických postrekov, ale aj vysádzaní cudzokrajných inváznych druhov, ktoré ničia pôvodné rastliny vo svojom okolí.
Na záver výstavy pripravili lektori z DAPHNE zaujímavý workshop v záhrade Centra rodiny, kde deti identifikovali vhodné úkryty pre živočíchy, hľadali pôvodné bezstavovce a vyrobili si vlastný hmyzí hotel. Podujatie navštívilo viac než 250 detí.
Medzinárodný deň biodiverzity patrí medzi medzinárodné dni, ktoré boli vyhlásené Organizáciou spojených národov (OSN). Od roku 1995 sa tento deň pripomínal 29. decembra, čiže v deň, kedy vstúpil do platnosti Dohovor o biologickej diverzite. V decembri 2000 bolo na Valnom zhromaždení OSN rozhodnuté, že sa tento pamätný deň bude oslavovať 22. mája - v tento deň v roku  1992 bol v kenskej metropole Nairobi prijatý a schválený definitívny text Dohovoru o biologickej diverzite.                                         (red)
V dome kultúry o tichom zlodejovi kostí
Osteoporóza, často označovaná aj ako tichý zlodej kostí, sa rozvíja bez výraznejších ťažkostí. O tom, že ju máme, nemusíme podľa primára Osteologickej a reumatologickej ambulancie na Poliklinike v Karlovej Vsi, MUDr. Juraja Wendla, ani vedieť. V rámci odborných prednášok, ktoré primárne pre seniorov organizuje miestny úrad v spolupráci s Komisiou sociálno-zdravotnou a bytovou a Občianskym združením ANTIAGE & Jesenium, prijal pozvanie do Domu kultúry Dúbravka.
Osteoporóza nebolí a aj  niekoľko rokov  sa vyvíja bez akýchkoľvek varovných signálov. Niet divu, že prednáška na túto tému sa medzi dúbravskými seniormi stretla s veľkým záujmom, prilákala zatiaľ najviac poslucháčov.
Počas dvojhodinového stretnutia s  odborníkom sa tak dozvedeli napríklad aj to, že podstata osteoporózy spočíva v poruche metabolizmu kostného tkaniva a postupnom ubúdaní množstva kostnej hmoty. To vedie k oslabeniu jej pevnosti a k zvýšenej lámavosti. 
Juraj Wendl zdôraznil, že na pokles kostnej hustoty majú vplyv viaceré okolnosti. Tie možno rozdeliť na  rizikové faktory neovplyvniteľné (pohlavie, štíhla konštitúcia, vek..), ovplyvniteľné (slabá fyzická aktivita, nedostatok vápnika a.i.) a ochorenia vedúce k tzv. sekundárnej osteoporóze (poruchy trávenia, ochorenie obličiek aj štítnej žlazy a.i.). 
„Diagnostika osteoporózy sa nezaobíde bez denzitometrického vyšetrenia, pri ktorom sa určuje množstvo kostnej hmoty. Množstvo kostnej hustoty sa stanovuje v dvoch oblastiach - drieková chrbtica a oblasť bedrového kĺbu,“ prezradil odborník.
V záverečnej diskusii nezabudol zdôrazniť, že dlhodobá liečba osteoporózy výrazne znižuje riziko zlomenín. Na základe skúseností a reálnych prípadov z praxe upozornil na potrebu dôsledného dodržiavania stanovenej liečby a neprerušenie užívania predpísaných medikamentov. V opačnom prípade pacient výrazne znižuje efekt liečby a vyžaduje zbytočné zmeny liečebných postupov. 
Osteoporóza ohrozuje predovšetkým starších ľudí a ženy po menopauze, no nevyhýba sa ani mladšej generácii. V rámci prevencie zohráva dôležitú úlohu nielen aktívny životný štýl a športová aktivita, ale tiež udržiavanie normálnej telesnej hmotnosti, primerané vystavovanie sa slnečnému žiareniu či strava bohatá na vápnik a vitamín D.               
Danka Šoporová
Neurológia: Rady, prvá pomoc, postupy
Neurologické ochorenia patria k diagnózam, ktoré zásadne ovplyvňujú kvalitu života. Včasná diagnostika a správne stanovená liečba jednoznačne vplývajú na celkový priebeh ochorenia a dokážu oddialiť i následnú progresiu.
Ťažko povedať, čo sa odohráva v hlave človeka, ktorý sa od lekára dozvie krutú diagnózu. Isto nič príjemné. Najmä ak ide o chorobu, ktorej liečba môže byť zdĺhavá a náročná.
Prednášky na vybranú tému z oblasti zdravia s odborníkmi sa azda aj preto medzi dúbravskými seniormi tešia veľkej obľube. Mnoho ochorení sa totiž s pokročilým vekom stáva miesto hrozby realitou a je potrebné o nich hovoriť. 
Výnimkou nie sú ani neurologické ťažkosti typu Parkinsonova choroba, diabetická polyneuropatia, cievna mozgová príhoda či demencia.  Dá sa vôbec zmierniť závažnosť daných diagnóz, prípadne podľa čoho vybrať ten najvhodnejší liečebný postup? Aj o tom prišla seniorom do domu kultúry porozprávať neurologička MUDr. Silvia Mehešová.
Prednášky so zdravotnou tematikou organizuje mestská časť Dúbravka v spolupráci s Komisiou sociálno-zdravotnou a Občianskym združením ANTIAGE & Jesenium.  Pokračovať s nimi plánuje aj v septembri.
Cieľom týchto stretnutí, ktorých význam zakaždým deklaruje i záverečná, zaujímavá diskusia zúčast-
nených, je hlavne edukovať verejnosť a eliminovať zdravotné komplikácie či neskoršiu potrebu vyhľadania odbornej pomoci. A to sa vzhľadom na veľkú účasť, ako i spätnú väzbu ľudí, ktorí sa prednášok pravidelne zúčastňujú, darí.                                             
(dš)
Leto:  Pozor na prehriatie, úpal aj uštipnutia
Bzzz. Častý letný zvuk, niekedy končí oháňaním, uštipnúť i plačom. Čo robiť, keď dieťa uštipne osa či včela, ako postupovať pri alergiách či opaľovaní, na to sme sa opýtali MUDr. Sabiny Šufliarskej, PhD, pediatričky s dlhoročnou praxou, ktorá pôsobí v Dúbravke.
Ako postupovať, keď dieťa po prvý raz uštipne osa či včela?
Závisí od reakcie dieťaťa, prvé vpichy aj komárov idú do nesenzibilizovaného organizmu a nebývajú veľké. Rodičia môžu podať antihistaminiká celkovo aj lokálne. Keď začne puchnúť celá končatina alebo časť tela a nielen miesto vpichu, prípadne začne dieťa ťažko dýchať alebo prehĺtať, treba ísť urgentne na pohotovosť. Alergické až anafylaktické reakcie sa totiž rozvíjajú rýchlo.

Možno nejako zistiť alergiu na hmyz vopred? Alebo aspoň predpokladať?
Pri alergickej anamnéze u rodičov alebo súrodencov sa dá len predpokladať....

V lete sa stretávame aj s úpalmi či spálenou pokožkou. Kedy treba deti chrániť a držať mimo slnka?
Deti, dojčatá do 6 mesiacov by sa nemali slniť vôbec a aj staršie batoľatá by mali mať limitovú expozíciu slnku. Slnenie 10-15 minút okolo obeda denne zabezpečí dostatočnú syntézu vitamínu D v letnom období. Deti by na slnku mali mať ochranné oblečenie a mali by používať ochranné krémy. Pokrytú hlavičku by mali mať deti na slnku vždy, keď je silné. V našej zemepisnej šírke, je to obdobie od 10.00 do 17.00 hodiny.

Sú lepšie krémy s vyšším či nižším faktorom?
Odporúčanie pre použitie ochranných krémov berie do úvahy mieru ochrany proti ultrafialovému vlneniu A. UVB žiarenie má väčší podiel na vzniku rakoviny kože ako UVA. Ideálny krém by mal obsahovať ochranu proti UVA aj UVB zložkám žiarenia. Závisí aj od typu pokožky – pre bledú pokožku treba použiť aspoň krém s ochranným faktorom 30 a viac, natierať sa má aspoň 15 – 30 minút pred slnením. Deti do 6 mesiacov ochranné krémy používať nemajú. V prípade, že sa im nedá zabezpečiť tieň, treba natrieť len malé plochy – tvár, chrbát ruky krémom s ochranným faktorom aspoň 15.

Ako odhaliť úpal či prehriatie a ako postupovať?
Úpal a prehriatie sa obvykle prejavuje horúčkou, zvracaním, malátnosťou, plačlivosťou. Deťom treba dopriať pokoj v tieni, dostatok tekutín a pri teplote podať lieky proti teplote, pripadne zábaly.    Zuzana Morávková
Vypaľovanie trávy škodí, hrozia pokuty
Hoci každoročne hasiči varujú a vyzývajú, vypaľovanie trávy a kríkov sa opakuje, vznikajú požiare. Oheň na otvorenom priestranstve sa môže veľmi ľahko vymknúť spod kontroly, riziko zvyšujú aj klimatické faktory ako sucho, vietor, stav vegetácie, množstvo vyschnutej hmoty, ale aj samotné aktivity človeka.  Požiarom vznikajú závažné ekonomické škody, ohrozené je zdravie a životy osôb. Stačí len neopatrnosť, trocha nepozornosti alebo panika.
Minulý rok zaznamenali hasiči na Slovensku 1861 požiarov, ktoré vznikli dôsledkom vypaľovania trávy  a suchých porastov. Oproti roku 2016 sa táto štatistika navýšila o 844 požiarov.
V prvom štvrťroku 2018 zasahovali hasiči celkovo pri 1914 požiaroch, pričom práve 752 bolo v prírodnom prostredí, prišlo aj k zraneniu dvoch osôb. Materiálne škody spôsobené týmto typom požiarov boli za uplynulé tri mesiace vyčíslené na približne 189 tisíc eur. Vypaľovanie trávy a suchých porastov spôsobilo v posledných mesiacoch 217 požiarov.

Pokuty za vypaľovanie
Teplota pri vypaľovaní trávy dosahuje vysoké hodnoty okolo 600–800 °C, v dôsledku ktorých prichádza k poškodzovaniu obnovovacích pletív rastlinstva, rovnako vplýva či už priamo alebo nepriamo aj na všetky druhy živočíchov, ktoré žijú v týchto lokalitách. 
Pri vypaľovaní ako prvá zhorí organická humusová frakcia, pôda sa tak ochudobní o značné množstvo minerálnych látok, po vypálení pozemku sa stáva pôda tiež podstatne citlivejšou na mechanické poškodenie v dôsledku pohybu. 
Vypaľovanie trávy je zakázané niekoľkými zákonmi. Plošné vypaľovanie tráv a porastov zakazuje zákon č. 314/2001 Z.z. o ochrane pred požiarmi, ktorého porušenie môže stáť občana do 331 eur. 
Ak by sa však takéhoto priestupku dopustila právnická osoba alebo fyzická osoba – podnikateľ, pokuta sa môže vyšplhať až do výšky 16 596 eur.
Vypaľovanie treba hlásiť a zabezpečiť.
Pri spaľovaní horľavých látok na voľnom priestranstve ukladá zákon o ochrane pred požiarmi zabezpečiť opatrenia proti vzniku a šíreniu požiaru. Potrebné je teda všetko zabezpečiť tak, aby sa spaľovanie nevymklo spod kontroly a nevznikol z neho požiar.
Ide napríklad o ohraničenie ohniska násypom zeminy alebo kamením, prípadne spaľovanie v sude, neustály dozor a vhodné hasiace prostriedky. 
Každé spaľovanie horľavých látok na voľnom priestranstve musia občania dopredu oznámiť Krajskému riaditeľstvu Hasičského a záchranného zboru v Bratislave, vrátane prijatých protipožiarnych opatrení. Krajské riaditeľstvo má právomoc nariadiť prijatie ďalších opatrení pre zaistenie bezpečného spaľovania, alebo spaľovanie úplne zakázať.
Namiesto vypaľovania kompostovanie
Občania by sa mali tiež oboznámiť so všeobecnými záväznými nariadeniami obce, ktoré spôsob pálenia odpadov na voľnom priestranstve zakazujú alebo upravujú. Pálenie odpadov na voľnom priestranstve nie je jediný spôsob, ako sa zbaviť biologického odpadu. 
Odpad je možné vo väčšej miere skompostovať, odložiť v špeciálnych kontajneroch alebo zberných dvoroch. 
Dôležité tiež je, aby rodičia poučili svoje deti o tom, ako ľahko môže dôjsť k požiaru pri neopatrnom zaobchádzaní s ohňom v lese, na lúkach a v parkoch, vlastne na všetkých miestach, ktoré si deti vyberajú k svojim hrám a aktivitám. Oheň možno klásť v lese len na určených vyznačených miestach a  jeho uhaseniu pri odchode treba venovať zvýšenú pozornosť.
Matej Filípek, veliteľ Dúbravských dobrovoľných hasičov,  Marián Takács, preventivár PO obce

Chobotničky z Dúbravky pre rast najmenších
Členky a dobrovoľníčky  Miestneho spolku Slovenského červeného kríža v Dúbravke nasledovali počas júna mnohé slovenské dobrovoľníčky, ktoré po vzore dánskych priekopníčok vyrobili podľa návodu malé chobotničky pre bábätká do nemocníc.  Cieľom bolo takto symbolicky a milo podporiť cestu za zdravým vývojom predčasne narodených detí v inkubátoroch. Chobotničky uháčkovala Ružena Gašparíková, členka tvorivých dielní Denného centra 4, pripravila ich vyše tridsať. Na Kramáre ich počas júna zaniesla spolu s podpredsedníčkou miestneho spolku a iniciátorkou projektu Chobotničky Evou Považanovou. Odovzdali ich predstaviteľkám Oddelenia predčasne narodených detí Detskej fakultnej nemocnice primárke MUDr. Dane Dolníkovej a hlavnej sestre Renáte Jančovičovej.                         
(red)
Kadetský titul pre Bilíkovu
Po striebre junioriek boli kadetky ŠŠK Bilíkova na majstrovstvách Slovenska ešte úspešnejšie, keď získali zlato. Na finálovom turnaji v Leviciach vyhrali v dramatickom  zápase o prvé miesto nad domácim tímom Palas VK 3:2. Bronz získali hráčky Slávia UK Dráčik Bratislava.
V tejto sezóne získali volejbalistky z dúbravského klubu iba dva cenné kovy, lebo žiačky (pred rokom majsterky Slovenska) sa na prekvapenie neprebojovali na záverečný turnaj. Kadetky ŠŠK Bilíkova prišli do Levíc obhajovať striebro spred roka. V B skupine si postupne poľahky poradili postupne s Piešťanmi, Novým Mestom a Liptovským Hrádkom.
V semifinále sa stretli s tradičným súperom a to Slávia UK Dráčik. Aj tentoraz zvíťazili bez straty setu a postúpili do finále. Tam ich čakali domáce volejbalistky a plná športová hala. Levice dvakrát viedli, ale naše dievčatá vždy dokázali vyrovnať. V skrátenom piatom sete dominovali a zaslúžene si vybojoval titul majstra Slovenska.                                                                   
VÝSLEDKY - skupina B: VKM Piešťany - ŠŠK Bilíkova 0:3, ŠŠK Bilíkova - MVK Nové Mesto n V 3:0, ŠKM Liptovský Hrádok - ŠŠK Bilíkova 0:3. Semifinále: Slávia UK Dráčik Bratislava - ŠŠK Bilíkova 0:3. Finále: Palas VK Levice - ŠŠK Bilíkova 2:3. Konečné poradie: 1. ŠŠK Bilíkova, 2. Palas VK Levice, 3. Slávia UK Dráčik,... 8. MVK Nové Mesto nad Váhom. Najlepšou hráčkou finálového turnaja sa stala Simona Jelínková, najlepšou blokárkou Tereza Hrušecká (obe ŠŠK Bilíkova).                                                                                       O titul sa zaslúžili: E. Basile, E. Erteltová, D. Halačková, T. Hrušecká, S. Jelínková, V. Kováčová, L. Krnáčová, K. Laučíková, Z. Lučaničová, S. Majzúnová, L.Marušinová, M. Masáryková, H. Matejíčková, M. Nechoj-
domová, P. Nechojdomová, A. Obušeková,  E. Smiešková, A. Stowasserová, N. Šedovičová, M. Vajdová, N. Žilinská. Trénerka: Nora Babjaková, asistenti: Eva Koseková, Jaroslav Hančák, Peter Adamec.              
(pet)  
Žiaci hrali o pohár starostu
Tretí ročník futbalového turnaja „O pohár starostu“ sa tento rok uskutočnil druhú júnovú nedeľu na štadióne Futbalového klubu polície v Dúbravke. O prvenstvo zabojovalo šesť mužstiev v kategórii prípravky - FKP Dúbravka červení, FKP Dúbravka zelení, FC Rača Bratislava, SDM Domino, FC Juventus Žilina, Devínska Nová Ves. Víťazmi sa stali hráči FKP Dúbravka červení, druhá skončila FC Rača Bratislava a bronzové medaily zdobili hrude hráčov z FC Juventus Žilina.
Text a foto: Zuzana Morávková     
Rekordná účasť
Ani prehánky nezabránili rekordnej účasti na Dúbravskej cyklistickej súťaži mládeže 2018, ktorá sa konala koncom mája v Parku Družba pri ZŠ Beňovského. Práve z tejto školy štartovalo najviac chlapcov a dievčat. Nebolo preto prekvapením, že Beňovského získala najviac prvých miest i medailových umiestnení. Ceny pre najlepších odovzdali starosta Martin Zaťovič a mestskí a miestni poslanci.               
VÝSLEDKY - ODRÁŽADLÁ: 1. R. Gmuca, 2. E. Oravcová, 3. A. Macko. MIKRO: 1. H. Gogoľa, 2. T. Jonáš, 3. Š. Hudeček – 1. D. Karasová, 2. G.  Karasová, 3. M. Ušiaková. MILI: 1. R. Bielik, 2. B.Bandura. 3. J. Labanc – 1. L. Poláčková, 2. S. Poláčková, 3. V. Stachová. MINI: 1. V. Kottner, 2. M. Novák, 3. D. Babjak – 1. L. Smierčiaková, 2. D. Šimkovičová, 3. K. Mikešová. MLADŠÍ ŽIACI: 1. J. Šimkovič, 2. R. Kucian, 3. A. Kopča – 1. D. Kottnerová, 2. K. E. Tomková, 3. K. Blaškovičová. STARŠÍ ŽIACI: 1. P. Hahn,  2. D. Oravec, 3. M. Štrigner – 1. Cesneková. DORASTENCI: 1. T. Ivák, 2. T. Houfek, 3. F. Kuhn.                  
(pej)       
Víťazom sa stal Petrek    
V priestoroch ZŠ Pri kríži sa uskutočnil 7. ročník šachového turnaja O Putovný pohár starostu Dúbravky, čo je turnaj pre začínajúcich mladých šachistov do 16 rokov, ktorý zorganizoval šachový klub ŠK Dúbravan. Turnaja sa zúčastnilo 29 detí, z toho bolo jedno dievča. Hralo sa systémom na 9 kôl, 15 minút pre každého hráča na partiu.          
Celkovým víťazom turnaja sa stal Dominik Petrek (ŠK Tomášov) so ziskom 8 bodov z 9 partií. Na druhom mieste skončil Karol Paluska (ŠK Doprastav Bratislava) s 7,5 bodmi, tretie. miesto so ziskom 6,0 bodov obsadil Maroš Adamec  (ŠK Dúbravan). Turnaj pre sprievodné osoby z radov rodičov hrajúcich detí a funkcionárov vyhral Ladislav Ochrana (Strelec Devínska Nová Ves), keď získal šesť bodov zo 7 partií.                                               
 (red)            
Tréner Gaži si umiestnenie váži, ale....
Športový riaditeľ a ISSF manažér FK Dúbravka Miroslav Janky ml.: Takéto konanie nebudeme nikdy tolerovať!
Pred rokom skončili futbalisti FK Dúbravka v piatej lige z dvanástich účastníkov na desiatom miesto so ziskom 18 bodov. V nedávno v skončenej sezóne 2017/18 neboli priebežne horšie ako na treťom mieste a dokonca niekoľko kôl im patrila prvá priečka. Nakoniec do štvrtej ligy postúpil MŠK Senec, druhá skončila Nová Dedinka a tretia Dúbravka, ale... Ako je známe nášmu mužstvu odrátala ŠTK OblFZ Bratislava-mesto šesť bodov za pozápasový incident v Igrame. 
Oproti predchádzajúcemu ročníku získali zverenci Petra Gažiho o 41 bodov viac. Ako bol  tréner spokojný s umiestnením a s bodovým ziskom? „Konečné umiestnenie je podľa mňa veľký úspech, ktorý si treba vážiť. Pred sezónou s nami nikto nerátal a nečakal takýto úspech, preto by som mal byť spokojný, ale vzhľadom na priebeh sezóny, vládne u mňa mierne sklamanie.“   
Ak by neprišlo k odrátaniu bodov, aj tak by to na prvé miesto nestačilo. Čo teda rozhodlo, že nakoniec do štvrtej ligy postúpil Senec? „Keby neprišlo k odrátaniu bodov, chýbalo by nám na prvé miesto päť bodov. Tieto body sme stratili v zápase vonku s Igramom a doma s Malinovom. Kto videl spomínané  stretnutia, vie o čom hovorím a čo rozhodlo,“ hovorí Peter Gaži.                                                                                                                                                        
V piatom kole zdolala Dúbravka doma Igram 9:0. Aj preto si v jarnej odvete trúfala na zisk troch bodov na ihrisku súpera. Realita bola ale iná. Mužstvo prehralo (0:3), a navyše dvaja hráči po záverečnom hvizde napadli rozhodcu. Obaja dostali zákaz činnosti na 48 mesiacov. Navyše klub dostal finančnú pokutu a podmienku. 
Čo na to športový riaditeľ? 
Ako sa s odstupom čase pozerá na uvedený zápas v Igrame a atmosféru tesne po ňom Miroslav Janky mladší, športový riaditeľ a ISSF manažér FK Dúbravka.?                                                                                                                                         
„V klube sa dlhodobo snažíme presadzovať kultúrne, férové a slušné správanie s cieľom prilákať na štadión čo najviac športovcov, divákov, deti a ich rodičov. O výsledkoch uvedenej snahy svedčí nárast počtu divákov na domácich zápasoch, úplne zrekonštruovaný futbalový štadión, ktorý sme vybudovali a naša úprimná snaha venovať sa futbalu a výchove detí.
Vedenie klubu, tréneri a hráči sa dištancovali od konania oboch hráčov v Igrame. Takéto konanie považujeme za neprípustné, nevhodné a nikdy sme ho netolerovali, ani tolerovať
nebudeme.“
Prvý raz v histórii klubu
V histórií klubu ide o ojedinelý a výnimočný prípad, ktorý sa ešte nestal. „Do zápasu v Igrame sme potvrdzovali úlohu ašpiranta na postup a aj tohto zápasu sme išli s cieľom potvrdiť predchádzajúce výkony. Je to však šport a zápas nám herne nevyšiel. Považujeme ale za nesprávne, ak rozhodcovia neobjektívne posudzujú zákroky na hranici únosnosti, keď štyria naši hráči zápas nedohrali. Pritom v správe delegáta o tom nebola žiadna zmienka,“ doplnil manažér klubu. 
Aká bola reakcia klubu na tresty? M. Janky ml.: „V prvom rade chcem zdôrazniť, že za uvedené konanie hráčov sme sa v mene klubu ospravedlnili hlavnému rozhodcovi. Tresty riadiaceho orgánu boli vysoké a doplatilo na ne celé mužstvo, ktoré malo ambíciu postúpiť do vyššej súťaže. Na mimoriadnej hráčskej schôdzi sme oboch hráčov vylúčili z kádra a z futbalového klubu. Takisto boli ostatní hráči dôrazne upozornení, že v prípade, že sa bude situácia opakovať, bude mužstvo v budúcnosti odhlásené zo súťaže.“
Hra bola atraktívna 
Pred sezónou Peter Gaži povedal: „Čo sa týka umiestnenia, mužstvu som pred sezónou cieľ nedal. Mojou snahou je začať hrať atraktívny futbal, postavený na držaní lopty a vysokom napádaní súpera. Druhým zámerom bolo vytvoriť dobrý kolektív, ktorý sa v prvom rade baví futbalom.“ Čo sa z toho predsavzatia splnilo?
„Všetko. Naša hra pritiahla ľudí na štadión, čo znamená, že bola atraktívna. V každom zápase sme dominovali v držaní lopty a aplikovali systém pressingovej obrany. Tvorba kolektívu bola prekvapujúco zložitejšia úloha ako zmena herného štýlu, ale aj ten sa nám podarilo zoceliť. Výsledkom bol predposledný zápas v Senci, kde všetci hráči, ktorí sa dostali na ihrisko, išli za spoločným cieľom a jeden podporoval druhého.“ Mužstvo má rozhodne na vyššiu súťaž, možno až na tretiu ligu. 

Fámy o nevyhovujúcich rozmeroch
Hovorí sa, že rozmery ihriska nezodpovedajú na vyššiu súťaž. Ako je to vlastne? „Z nášho pohľadu ide iba o fámy a nejde o oficiálne stanovisko klubu ani žiadneho riadiaceho orgánu. Ihrisko ma dané rozmery už desaťročia, hrávala sa tu v minulosti druhá liga mužov a aj prvá liga žien. Keďže sme nepostúpili do štvrtej ligy a nebol vykonaný ani pasport ihriska kompetentným orgánom BFZ, považujeme preto za predčasné hodnotiť či ihrisko je, alebo nie je spôsobilé na vyššiu súťaž. Treba však povedať, že ľudia, ktorí robia vo futbale si už pri návšteve nášho areálu vytvorili názor – ide iba o pozitívne hodnotenia. Parametre pre tretiu či štvrtú ligu vo viacerých ohľadoch výrazne prevyšujeme, čo sa týka kvality ihriska, sociálnych priestorov, zázemia pre klub, divákov a podobne“, hovorí manažér klubu.
V mužstve je niekoľko veľmi šikovných hráčov a strelcov. Tréner sa neobáva, že by niektorí z nich klub opustil. Povedal, ale že sa snažil, aby každý hráč sa zlepšil po technickej a taktickej stránke a ak o nich po sezóne bude záujem, znamená to, že odviedol dobrú prácu. Mužstvo absolvovalo posledný tréning v polovici júna a prípravu na novú sezónu začne 10. júla.        
Jozef Petrovský